59 



hetsåhren". Resultatet av Ehrenmalms bemödanden i lä- 

 net blev, att alla städer med undantag av Tavastehus, som 

 nyss härjats av eldsvåda, gingo in på hans förslag, medan 

 allmogen i omkring hälften av socknarna icke kunde för- 

 mås därtill. l Därmed hade Ehrenmalms tunga och an- 

 svarsdryga uppdrag slutförts. 



I Kymmenegårds län ansåg landshövding Stiernstedt 

 det vara bäst att helt enkelt påbjuda betalande av halva 

 räntan i hela hövdingedömet med undantag av dess S3 T d- 

 ligaste, fullständigt ödelagda härad. 2 



De av Ehrenmalm slutna föreningarna med allmoge 

 och städer gillades alla av regeringen, som även godkände 

 fiere av de förslag han framställt rörande skatternas in- 

 drivande under frihetsåren. I ett utlåtande, 3 som krigs- 

 och kammarkollegierna samt statskontoret avgåvo över 

 Ehrenmalms skrivelser av den 22 och 29 november samt 

 6 och 18 december 1744, understöda dessa ämbetsverk 

 hans förslag om ett lindrigt beräknande av 1743 års ränta. 

 Däremot ansågo de rikets tillstånd ej medgiva, att hela 

 denna ränta „decourterades" på allmogens fordringar för 

 gärder och skjutsar. De föreslogo, att 1 / 4 av nämnda ränta 

 skulle för kronans räkning uppbäras såväl av de indelta 

 som av de oindelta hemmanen till löningsstaternas avbeta- 

 lande, men resten skulle avräknas på allmogens fordrin- 

 gar. Dock borde Ehrenmalm få fria händer att förfara 

 så, som honom bäst syntes. 



I anledning av Ehrenmalms förfrågan, huru man 

 skulle gå tillväga vid erläggandet av återstående xäntoj: 



1 Schybergson II s. 85. 

 - Schybergson II s. 86. 



3 Dat. Sthm. 24 jan. 1745. Finnes under n:o 79 bland finska 

 deputationens vid 1746 — 47 ars riksdag handlingar. 



Nat. o. Folk, H. 73, N:o 2. 



