egendom, borde få ersättning, och framför allt borde de, 

 vilka bodde invid gränsen, ihågkommas. För kronohem- 

 man vore skatterätt en lämplig ersättning. 



I § 11 påpekades, att K. M:t i resolutionen på 

 § 13 i den finska adelns besvär vid 1738 års riks- 

 dag 1 lovat hålla denna adel i minne vid „förefallande 

 opningar", och att genom resolutionen på § 42 av allmo- 

 gens allmänna besvär 2 vid samma riksdag resolverats, 

 .,at domare-Embeten och andra tienster i Finland skola 

 besättias med sådane Personer, som äro thet finska språ- 

 ket mächtige så wida omständigheterne samt wederböran- 

 des skickelighet och tienste åhr thet kunna medgifwa." På 

 grund därav hoppades invånarna i Finland och på Aland, 

 där jämväl många finnar vistades, att till de lediga civil-, 

 militär- och prästämbetena måtte utnämnas personer, vilka 

 behärskade finska språket och kände landet, så att både all- 

 mogen och menige man av militären utan tolk måtte kunna 

 „sine nödtårfter föredraga". Vidare „anhålles underdå- 

 nigst, at som många ifrån thenna orten (Sverige) blifwit med 

 befordringar, Embeten och tienster till Finland hugnade, 

 hwilken nåd och förmån the i Finland icke haft tillfälle, 

 undantagandes en och annan under förre friden och nu, 

 at sökia och blifwa dehlachtige utaf, Hans Kong]. Maijst. 

 taktes i nåder hafwa äfwen sine undersåtare i Finland uti 

 nådigt minne och them efter förtiensten och skickelighe- 

 ten, jämwäl till Embeten och Beställningar häri Swerige 

 förhielpa." 



I § 12 anhölls, att de finska inbyggarnas leveranser 

 och skjutsar för kronan m. m. måtte ersättas, då så 



1 Dat. 8 juni 1739. Modée II s. 1565. 



2 Dat. 16 mars. 1739. Modée II s. 1405. 



Nat., o. Folk, H. 73. N:o 2. 



