82 



även skett i Sverige, och finnarna utan ..gensäijelse tagit 

 publicum under armarne". 



I § 13 framhölls, att Finlands befolkning icke blott 

 utrustat sina ordinarie regementen, utan därtill „med dyr 

 Lega förskaffat och munter at Wargiärnings karlar". In- 

 vånarna i Nyslotts och Kymmenegärds län hade i 6 

 månader underhållit dessa vid gränsen. Invånarna i 

 Karelen åter hade sökt försvara gränsen: att de ej lyckats 

 berodde på att de varit utan ledning och ej njutit „sou- 

 tien". De hade likväl uppoffrat all sin egendom. För 

 allt detta önskade man vinna någon ersättning. — Då 

 stor brist på manshjälp rådde, anhölls ytterligare, att var- 

 geringskarlarna måtte få stanna hos rusthåUarna och ro- 

 tarna utan att räknas till den manshjälp. som vart hem- 

 mantal enligt lagen fick hålla. De åbor. som flytt, borde 

 uppmanas att återvända till sina hemman. 



I § 14 uttalades förhoppningen, att båtsmanshållen, 

 vilka ofta flere resor utrustat båtsmän och dessutom för- 

 dubblingsbåtsmän. måtte komma i behörig konsideration. 

 Dessutom önskade man. att de döda båtsmännens kläder 

 matte bliva hemsända. 



I § 15 anhöll man, att rekryteringen av nya trupper 

 ej måtte ske för hastigt, för att landet ej skulle utmattas. 



I § 16 omnämndes, att efter kapitulationen i Helsing- 

 fors dragonerna, trots överenskommelsen, hade berövats 

 hästar, gevär och munderingar. Då man kort förut på 

 nytt anskaffat sädana. vore det nu mycket betungande 

 att åter förse sig därmed. RusthåUarna anhollo därför 

 om några års frihet för rusttjänst utöver frihetsåren eller 

 helst att få hästar, gevär och munderingar ersatta. 



I >r 17 anhöllo finnarna om spannmålslån till utsäde 

 och livsuppehälle. Dessa lån borde sedan återbetalas till 



Bidrag t. känned. af Fini. 



