84 



uttalade sig beträffande de flesta av dessa önskningsmål 

 i särskilda betänkanden. Memorialets viktigaste paragra- 

 fer rörde frihetsåren. Redan innan de remitterats till 

 kammarkollegiet, uppstod inom deputationen en diskus- 

 sion i frågan, varvid Härkänen skildrade fiendens härj- 

 ningar i Savolax, huru ryssarne t. o. m. bränt bönder le- 

 vande och överfarit deras egendom med eld och brand. 

 De skador invånarna därigenom lidit, kunde ej avhjälpas 

 genom några få frihetsår, ty landet var i grund förstört. 

 Domprosten Nyländer föreslog, att antalet frihetsår skulle 

 fastställas i proportion till skadan, men bönderna, under- 

 stödda av de tidigare nämnda l Matts Klemetsson och Hå- 

 kan Karlsson, voro enhälligt däremot. Plågorna hade va- 

 rit så allmänna, att ingen kunde betala skatt och räntor 

 utan allmänna frihetsår. Om dessa minskades till 3 eller 

 4 borde ingen åtskillnad göras mellan dem, som lidit mera, 

 och dem, som lidit mindre. Fem år vore dock ej för 

 mycket i anseende till de mångfaldiga plågorna och li- 

 dandena. 2 



Voro sålunda pretentionerna från finnarnas sida långt- 

 ifrån små, försökte kammarkollegiet däremot så vitt möj- 

 ligt skruva ned ersättningsbeloppen. Det framhåller i ett 

 utlåtande, 3 att kollegiet redan den 5 juli sänt cirkulär till 

 landshövdingarna i Finland med uppmaning att föreslå 

 nödigt antal frihetsår. Yxkull, Gyllenstierna och Gust. 

 Creutz hade svarat, men endast Gyllenstierna hade före- 

 slagit ett bestämt antal år, nämligen fyra, medan de andra 

 blott framhållit nödvändigheten av att frihetsår beviljades. 



1 Se sid. 72. 



2 F. Regi. D. prot. 15 juli 1743. 



3 F. Regi. D. handl. n:o 16. Dat. 29 juli, inl. 9 aug. 1743. 1 

 utlåtandet beröras §§ 1 — 7, 10. 12, 17 — 19 o. 21 i finnarnas memorial. 



»Bidrag t. känued. af Fini . 



