88 



Kollegiet gillar den i § 7 gjorda anhållan, att vräk- 

 ning ej skulle förekomma under frihetsåren, och föreslår 

 dessutom, att innehavare av skattehemman, vilka under 

 kriget blivit öde, eller personer, vilka skulle få ärva så- 

 dana, skulle njuta skatterättighet, om de mot behörig fri- 

 het satte hemmanen i stånd. 



I fråga om ersättning för inkvartering, furage och 

 proviant påpekar kollegiet, att Yxkull förklarat, det i hans 

 län innestodo ersättningar om 54 759 d. 29 2 / 3 öre, utom 

 det som till följd av fiendens infall ej likviderats, vilket 

 steg till en lika stor summa. Härav kunde ses, huru 

 stora ersättningarna skulle bliva, och att det var omöjligt 

 att villfara dessa anspråk. Då kronan eftergivit alla re- 

 stantier fr. o. m. ar 1726, borde dessa jämte de mesta- 

 dels obetalta sädeslånen från tiden före kriget likvideras 

 mot ovannämnda fordringar vid de s. k. bolräkningarna. 

 Spannmalslån kunde nog beviljas, men till inrättande av 

 magasin hade kronan ej medel. Onskligt vore, att allmo- 

 gen själv gjorde sammanskott därtill enligt de 1726 av 

 K. M:t fastställda föreningarna. 



Beträffande säterirusthållen anföres, att kronorust- 

 hallen fått sina skattebrev gratis i enlighet med resolu- 

 tionen pä allmogens allmänna besvär 1731 § 30 såsom 

 ersättning för omkostnaderna vid förra kriget. Flere av 

 rusthållen i Nyland hade då fått. skattebrev, men från de 

 två andra dragonregementena hade endast få anmält sig. 

 Även några säterier hade anhållit om samma förmån, men 

 K. M:t hade genom brev av 17 no v. 1732 avslagit deras 

 begäran och förklarat saken vara betänklig, då säterierna 

 vanligen ej försåldes till skatte. Då nu rusthållarna ej 

 kunde vänta någon ersättning för förlusten av rusthålls- 

 och augmentsräntor under frihetsåren, föreslog kollegiet^ 



Bidrag t. känneJ ;if Fini. 



