99 



om K. M:ts nådiga ömhet, men K. M:t hade ej alltid per- 

 soner att tillgå, vilka snabbt underrättade honom om 

 Finlands tillstånd. Han hade sålunda en förteckning på 

 några finska ansökningar, vilka för tre, fyra och fem år 

 sedan av K. M:t remitterats till vederbörandes utlåtande, 

 men ännu ej, oaktat upprepade påminnelser, återkommit 

 till kansliet. Om de finska invånarnas nuvarande nöd rå- 

 kade i lika „fata", vilket så mycket lättare kunde ske, 

 som ämbetsmännen distraherades av så många grann - 

 laga saker, lämnade han åt var och en att tänka, huru snar 

 hjälp finnarna hade att emotse. Det tycktes ömma stån- 

 dets ledamöter, att brist skulle uppstå i staten i följd av 

 frihetsåren. Men huru en sådan argumentation kunde 

 hava giltighet, att då Finland „i sin trefnad" ansenligt bi- 

 dragit till staten, det ock i sitt elände och när det ej för- 

 mådde, måste bidraga, det kunde han ej förstå. Han för- 

 modade, att en stat var en kropp, i vilken de friska 

 lemmarna flngo draga försorg om de sjuka, tills dessa 

 kunde komma sig. Kyrkoherden Fundahn 1 ansåg, att 

 Sverige skulle få betala staterna, om frihetsår beviljades, 

 och ändå skulle de, som lidit mest, ej vara hulpne. Han 

 yrkade på denna grund på en undersökning, så att de, som 

 bäst behövde hjälp, kunde få sådan. Biskop Schroder god- 

 kände för sin del betänkandet, men önskade dock, att en 

 undersökning skulle anställas. Efter ytterligare diskussion 

 fattades följande beslut. Ståndet beviljade de föreslagna 

 tre allmänna frihetsåren, men ansåg sig ej nu kunna ut- 

 tala sig om de andra viktiga målen med tillräcklig trygg- 

 het, varför de hänskötos till K. M:t att avgöras med råds 

 rade. Man var övertygad, att K. M:t skulle tillse, det 



1 Kyrkoherde i Keslöf i Lunds stift. Åtnjöt anseende såsom 

 rättsinnig. S. Cawallin Lunds Stifts Herdaminne III s. 178. 



Nat. o. Folk, H. 73, N:o 2. 



