114 



närmare gränsen kunde få stapelrätt. Tills komrnerskolle- 

 giet uttalat sig, borde saken få vila. Borgmästar Boberg l 

 framhöll, att enligt memorialet stapelrätten borde givas 

 för den tid som förgick, tills undersökning blivit anställd. 

 Blev därefter en stapelstad anlagd närmare gränsen, skulle 

 Borgå avstå från sin stapelrätt. Han tillade, att all han- 

 del skulle gå på Ryssland, ifall man väntade, tills frågan 

 i hela dess vidd blivit avgjord. Borgmästar Lundeberg 2 

 föreslog, att Borgå skulle få rätt att förse allmogen med 

 salt och annat, utan att ordet stapelrätt behövde nämnas. 

 Följande dag 3 beslöts med 18 röster mot 12 efter en lång 

 diskussion, att Borgå skulle få interimsstapelrätt, tills un- 

 dersökning å orten anställts, men tillika betonades, att 

 K. M:t sedermera vid det slutliga valet av stapelort icke 

 behövde fästa avseende vid denna Borgå beviljade frihet. 

 Då detta borgarståndets beslut meddelades adeln, é 

 talade Sprengtport 5 för att Borgå skulle erhålla sta- 

 pelrätt. Ståndet beslöt dock att hänskjuta ärendet till 

 K. M:t, men framhöll i likhet med borgarståndet, att dess- 

 utom uppe i landet några köpingar borde inrättas för att 

 hindra, att handeln blev dragen till Ryssland. På borgar- 

 ståndets anhållan återupptogs ärendet emellertid, och då 

 beslöt adeln att bevilja staden interimsstapelrätt. 6 Då 

 beslutet skulle justeras, 7 uppmanade likväl Stiernstedt 

 ståndet att vidbliva sitt första beslut, „förbehållande sig 

 — — — att vara utan ansvar, om landet eljest skulle 



' Ur protokollen framgår ej. orn det var J. eller C. G-. Boberg. 

 Den förre var ombud för Hudiksvall, den senare för Öregrund. 



2 Lundeberg var ombud för Sundsvall. 



3 Borgarst. prot. 1 sept. 1743. 



4 E. o. A. prot. 5 sept. 1743 (XIV s. 609). 



5 Protokollen angiva varken förnamn eller titel. 



6 B. o. A. prot. 7 sept. 1743 (XTV s. 627). 

 ' B. o. A. prot. 8 sept. 1743 (XIV s. 640). 



Bidras t. känned. af Fini. 



