119 



skulle förmås at godwilligt begifwa sig till Finland och 

 thär uptaga hemmans och jordbruk." * 



I § 6 föreslår deputationen, att rusthållarna i Kare- 

 len och Savolax skulle få ersättning för den vakttjänst, 

 de gjort vid gränsen alltsedan freden i Nystad. I ett 

 till deputationen inlämnat memorial 2 hade de nämligen 

 anhållit därom. Om en dylik bevakning framdeles blev 

 anordnad, borde medel därtill i tid anslås. 



I § 7 behandlas slutligen den i finnarnas memorial 3 

 framställda fordran, att tjänster i Finland skulle besättas 

 med infödingar. Deputationen förordar förslaget, om ock 

 i något mindre omfattning. Den framhåller som en av 

 orsakerna till att hushållningen i Finland i synnerhet för 

 den fattiga allmogen var „swår och trög", att rättegångs- 

 ärenden och tvister, vilka rörde ekonomin, ej nog hastigt 

 blevo avhjälpta, varigenom lusten för jordens „behörige up- 

 odlande" minskades. Detta missförhållande berodde dels 

 på att en del jurisdiktioner voro för vidlyftiga, dels åter 

 på att många lagmän och referenter vid hovrätterna un- 

 der långa tider med permission vistades i Sverige och 

 under tiden anförtrodde sin syssla åt någon vikarie. På 

 grund härav hemställer deputationen, „om icke angelägen- 

 heeten fordrar thet eij allenast the i Finland ledige blif- 



1 Sådana försök gjordes verkligen på denna tid. Landshövdin- 

 gen i Nerike och Värmland Nils Reuterholm säger i sin riksdags- 

 relation i sept. 1742, att omkr. 1 000 personer från hans län haft för 

 avsikt att flytta till Väster- eller Österbotten, emedan de ej kunde 

 livnära sig i sin hemtrakt. Då inga anstalter gjorts för att taga emot 

 dem, måste de väl före vinterns inbrott sändas tillbaka. Om så 

 skedde, bleve det nog ej möjligt att en annan gång förmå dem att 

 flytta över. 



2 Memorialet behandlas i annat sammanhang. Se sid. 127. 



3 Se sid. 81. 



Nat. o. Folk, H. 73, N:o 2. 



