135 



Då frågan förenades av adeln, meddelade lantmarskalken, 

 att biskopen i Åbo anhållit om samma förmån för präs- 

 terna i det övriga Finland. Brnnnow fann skäligt, att 

 bönderna skulle få hjälp, men icke prästerna. Pa A dier- 

 bets förslag beslöt emellertid ståndet, att prästernas och 

 böndernas fullmäktige från Finland skulle njuta under- 

 håll, så länge riksdagen varade, och ägde S. U. att utse 

 medel. Dock borde avdragas, vad envar av sina hemma- 

 varande medbröder åtnjutit. Om detta beslut förenade 

 sig prästeståndet. Även borgarståndet var ense med 

 adeln, dock med det villkor, att även de fullmäktige 

 från städerna i Finland och Österbotten skulle få under- 

 stöd enligt de ackord de hemma uppgjort. x Vad de så- 

 lunda erhållit, borde av kronan återfordras, när städernas 

 tillstånd gjorde detta möjligt. — I bondeståndet hade 

 ärendet redan varit före den 23 augusti, då talmannen 

 föreslagit, att de finska riksdagsmännen skulle få under- 

 håll, vilket skulle återbetalas, när landet åter kom i väl- 

 stånd. — Slutligen anlände det „länge efterlängtade" råds- 

 protokollet, - varefter ståndet fattade följande beslut: l:o 

 De finska fullmäktige skulle uppgiva, vad de redan fått. 

 Dessa belopp skulle avdragas från de beviljade under- 

 stöden. 2:o Städernas fullmäktige skulle även få under- 

 stöd, och 3:o bönderna skulle få 1 cl. smt. såsom förskott 

 av staten. — Medan adeln och prästeståndet betraktade 



1 Dessa ackord voro mycket varierande. Medan AVechter hade 

 förbehållit sig ett dagtraktamente av 5 d. smt., nöjde sig H. Fortelin 

 från Nystad med 1 d. smt. ; 2 d. smt. var dock det vanliga. Några 

 hade betingat sig en summa i ett för allt. Sålunda skulle G. Hagert 

 erhålla 400 d. smt. jämte respengar. 



2 Bönderna tyckas haft svårast att reda sig. Åtminstone voro 

 de ytterst otåliga och förklarade sig t. o. ni. vara tvungna att åter- 

 vända till Finland, om de ej snart erhöllo underhåll. 



Nat. o. Folk. H. 73, N:o 2. 



