förhållanden, vilka enligt hans åsikt tryckte det svenska 

 jordbruket. Han inlåter sig dock icke mera ingående på 

 frågor rörande jordbrukets teknik. 



De rådande lagarna och sedvänjorna lade emellertid 

 hinder i vägen för ett framgångsrikt tillämpande av de före- 

 slagna reformerna. I främsta rummet kunna i detta av- 

 seende nämnas tegskiftet, förbud mot hemmansklyvning, be- 

 stämmelserna rörande antalet tjänstehjon, som skulle få 

 hållas på varje hemman m. m. Under de närmast följande 

 decennierna avskaffades emellertid det ena efter det andra 

 av dessa hinder, och framsteg på jordbrukets område möj- 

 liggjordes sålunda. Vad Finland vidkommer, bör den år 

 1743 tillsatta ekonomiekommissionen och de senare ver- 

 kande finska riksdagsdeputationerna tillskrivas en bety- 

 dande andel dels vid undanrödjandet av de nämnda hind- 

 ren, dels vid det positiva arbetet för det finska jordbru- 

 kets och den jordbrukande befolkningens höjande. 



Finska ekonomiekommissionen, som tillsattes på reg- 

 leringsdeputationens initiativ, var en kunglig kommission. 

 Dess tillsättande beslöts av regeringen den 9 november 

 1743, då samtidigt även riksrådet Olof Cederström 1 ut- 

 sågs till dess blivande ordförande 2 och Ehrenmalm till 

 ledamot. Dessutom uppmanades såväl kammar- som krigs- 

 kollegiet 3 att föreslå tvenne ledamöter var. 4 Kammar- 



1 C. var en ansedd nian. Född 1679. Han ägnade sig åt den 

 diplomatiska banan. Blev med Karl XII tillfångatagen vid Bender. 

 1731 upphöjdes han i friherrligt stånd (hette förut Carlsson). Riksråd 

 1739. Dog 1745. 



2 Efter C:s död tyckes ordförandeplatsen icke hava varit besatt. 

 I kommissionens skrivelser från år 1745 finnes ett tomrum, där ord- 

 förandens namn brukat stå. Först därefter följer Frölichs namn. 



3 Se sid. 94. 



1 Bådsprot. för inre civilärenden 9 nov. 1743. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



