161 



genom „kroppsplikt" söka tvinga och truga allmogen till att 

 rätt sköta sitt lantbruk, att rätt dika och plöja åkrarna, 

 rothugga och göda ängarna, att bränna tjära av rötter och 

 ej av växande träd. Likaså ville han ej förorda tvång- 

 för att genomdriva ett rätt nyttjande av skogarna, ,pot- 

 taskbränning, hartssjudning, kalk- och tegelbränning, kol 

 ning och sådant mera. Han önskade nog, att dessa näringar 

 förkovrades, men tvång ansåg han vara det olämpligaste 

 medlet för deras främjaude. Sådana åtgärder voro gagn- 

 lösa i ett öde land, och var landet väl befolkat, kom nog 

 allt av sig självt. Naturligtvis kunde ämbetsmännens upp- 

 sikt i detta avseende vara ' till gagn. Då städerna ej så 

 snart kunde komma sig upp utan förmögna och kunniga 

 borgare, vilka i Sverige voro sällsynta, borde ministrarna 

 uppmanas att söka locka folk från krigsbullret i andra 

 länder. Särskilt borde reformerta uppsökas och hugnas 

 med andlig och lekamlig frihet. 



Med hänförelse utmålar Faggot, huru förhållandena 

 i landet då skulle gestalta sig: Flere och bättre städer 

 skulle efterhand uppstå, och den skadliga distrikts- och 

 lanthandeln och den orimliga bondesjöfarten snart komma 

 ur bruk. På samma sätt skulle det gå med den skadliga 

 brädhandeln, och i stället skulle man bygga skepp. Inne 

 i landet komme fabriker att anläggas, sjöstäderna skulle 

 dela den utländska handeln sig emellan och anlägga fiske- 

 rier vid Östersjön och „stora havet". Då skulle folket ej 

 emigrera, utan ägna sig åt sjömansyrket och kunna använ- 

 das på flottan. Städerna skulle upprensa strömmar och in- 

 rätta båtleder; planteringar av frukter, humle, lin, hampa, 

 tobak, „potatoes" och färggräs komme att uppstå överallt 

 invid städerna och sedan spridas kring landet. Folket skulle 

 förökas, och jordbruk och boskapsskötsel tilltaga pä 

 samma sätt som i Preussen efter främlingarnas inflyttning. 



Kat. o. Folk, H. 73, N:o 2. ' 11 



