178 



även tillstyrkt i sitt utlåtande av den 19 januari 1747 i 

 anledning av allmogens i dessa län anhållan hos riksdagen. 



A utlåtandet finnes antecknat 1 att K. M:t biföll 

 kollegiernas mening, men vad Finlands mätning vid- 

 komme, hade frågan redan kommunicerats S. IL, och 

 skulle kollegierna få svar, när det yttrat sig. 



I kommissionens betänkande omtalades, att städerna 

 Borgå och Uleåborg misslyckats i sina försök att åt sig 

 utverka vidgade handelsrättigheter. Gabriel Hagert hade, 

 såsom tidigare nämnts, skyndat sig att hos ständerna an- 

 hålla om stapelrätt för Borgå,' men han hade ej haft fram- 

 gång i sina bemödanden. Till kommissionen hade han 

 tydligen inlämnat en enahanda anhållan och därjämte 

 uttalat förhoppningen, att staden, tills stapelrätt hunnit 

 beviljas, skulle få rätt att under frihetsåren med 2 eller 

 Here skepp införa salt direkt utifrån och åter - utreda 

 samma skepp. Kommissionen hade ansett skäl föreligga 

 att bevilja denna ansökning för att avhålla allmogen från 

 att handla på Ryssland. 2 Regeringen avslog emellertid 

 på kammar- och kommerskollegiernas inrådan hans an- 

 hållan och anförde såsom motiv, att handlandena i Lilla 

 Abborfors likaväl kunde införa salt. 3 



Även Uleåborg hade hoppats att genom kommissio- 

 nen erhålla stapelrätt i stället för Fredrikshamn. 4 Staden 

 önskade dessutom till en början få rätt att med 2 skepp 

 införa salt o. a. varor från Spanien för att hindra han- 

 deln på Ryssland, som kunde bliva omfattande tack vare 

 de stora privilegier Fredrikshamn och Willmanstrand på- 

 stodos hava erhållit. Magistraten och borgerskapet an- 



1 Resol. dat. 6 mars 1747. 



2 F. Ek. K. skrivelse 26 juni 1744. 



3 Civiiexp. reg. 6 aug. 1744. 



4 F. Ek. K. skrivelse 6 juni 1744. 



3$at, o. Folk, H. 73, N:o 2. 



