27 



9 g vid 170 — 180° kokande dipenten. Utbytet var här 

 vida sämre än med pinenfraktionen (s. o.). 



c) Dipenteiijraktionen 171 — 175°. 



50 g af den 3 ggr utfraktionerade dipentenfraktionen 

 från Bonn's finska terpentin omrördes starkt 12 h med 

 45-proc. svafvelsyra under iskylning. Vid utspädning med 

 vatten utkristalliserade ingenting, ej heller då lösningen 

 fick stå med oljan längre tid i köld. Oljan af separerades; 

 den vägde 42 g samt ägde dipentenlukt. Vid destiUation 

 visade den sig till största delen bestå af oförändradt 

 dipenten; vid 170 — 175° kokade nämligen 34 g, och en 

 rest på 7 g kvarblef. 



Såsom af de tidigare försöken med dipenten (sid. 17) 

 framgår, erfordrades -i själfva värket en starkare sjTa för 

 att vatten skulle adderas till detta kolväte. Ett njrtt för- 

 sök med 50 g af samma råmaterial samt 300 g 55 proc. 

 svafvelsyra omrördes 24 h under iskylning. Produkten 

 utspäddes med isvatten, hvarefter blandningen fick vStå 

 några timmar, filtrerades och tvättades. Endast 3 g 

 terpinhydrat erhölls emellertid, hvar jämte ur sj^ran vid 

 neutralisering, indunstning och extraktion isolerades 9 g. 

 Destillationen af den afseparerade oljan (32 g) visade att 

 denna till större delen (20 g af den vid 170 — 180° kokande 

 andelen) bestod af dipenten. Utbytet var således mindre 

 tillfredsställande, beroende af det närvarande sylvestrenet. 



d) Pinen och nopinenfro.ktionen blandad. 



Ofvanstående försök kompletterades ytterligare med 

 ett nytt, för hvilket de tre utdestillerade fraktionerna 

 155—160°, 160—163° och 163—167° sammanblandades i 



Nat. o. Folk. H. 77, N:o 1. 



