17 



vid 117 — 118°. Klorbestämningen gjordes med följande 

 resultat: 



0,1324 g substans gav 0,i365 g AgCL, motsvarande 

 25,50 % Cl, mot 25,63 % Cl för C-^^H^,ßl^. 



Härmed är definitivt fastställt, att den dihydroklorid, 

 som härleder sig från fraktionen 125 — 130° (9 mm tryck) 

 av den finska tallkådans högre kokande andelar, utgör 

 kadinenhydrohlorid. Frågan, huruvida kadinenet själft 

 förekommer i denna olja, eller om möjligen dess hydro- 

 klorid först bildas vid klorväteadditionen ur något 

 annat seskviterpen i), som skulle förekomma i natur- 

 produkten, är dock härmed icke avgjord. 



7. Några synpunkter i fråga om den från barr= 



trädens kåda avfallande oljans praktiska 



användning. 



Sedan denna olja i stor mängd blivit erhållen» som 

 biprodukt vid den fabri ksmässiga tillvärkningen av harts 

 å Muurola fabrik, så uppstår frågan, huruvida icke antin- 

 gen oljan direkt eller lämpliga fraktioner därav kunde få 



■'•) I Finska Kemistsamfuiidets meddelanden 25, sid. 26 (1916) 

 har jag framhållit, att kadiiien, isolerat ur hydrokloriden, enligt 

 V\' a 11 a c h kokar vid 271 °, medan vårt seskviterpen vid vanligt 

 lufttryck destillerar vid 260 — 263°. Även andra fall äro kända, 

 där kadinenhydroklorid givande naturprodukter koka lägre än 

 det ur samma hydroklorid isolerade rena kadinenet, omständig- 

 heter, vilka också med hänsyn till den fullkomliga obekantskapen 

 med kadinenets konstitution påkalla uppmärksamhet. Härjoå 

 riktade undersökningar äro igångsatta a härvarande universitet:^- 

 laboratorium. 

 Nat. o. Folk, U. 77, N:o 2. 



