117 



käudt är att hau af sjukdom aflidit, skall polismyndighet 

 genast, i trovärdiga mäns närvaro, undersöka om deu döde 

 omkommit af egeu eller annans handaverkan, samt, da minsta 

 anledning dertill förekommer, skyndsamt inberätta om för- 

 hållandet till Kejsaren och Storfurstens hefallniugshafvaude, 

 hvilken efter omständigheterna äger förordna huruvida be- 

 sigtning af läkare och undersökning vid domstol må värk- 

 ställas eller icke, innan den döde får begrafvas". — Denna 

 paragraf tolkas öfverallt i vårt land sålunda att alla själf- 

 spillingar skola obduceras, äfvensom att den påbjudna be- 

 sigtningen af läkare innebär en fullständig obduktion, d. v. 

 s. såväl yttre som inre besigtning af liket. 



Liknande föreskrifter finnas äfven inom den tyska lag- 

 stiftningen. Nu gällande deutsche Straffprocessordnung be- 

 stämmer härom: „Sind Anhaltspunkte dafür vorhanden dass 

 jemand eines nicht natürlichen Todes gestorben ist, oder 

 wird der Leichnam eines Unbekannten gefunden, so sind die 

 Behörden zur sofortigen Anzeige an die Staatsanwaltschaft 

 verpflichtet. Die Beerdigung darf nur auf Grund einer 

 schriftlichen Genehmigung der Staatsanwaltschaft erfolgen". 

 Denna myndighet utlåter sig huruvida misstanke till främ- 

 mande handavärkan vid dödsfallet finnes och om kroppen 

 bör obduceras; i annat fall tilldelas omedelbart tillåtelsen 

 till jordfästning af liket. 



I Sverige, Norge och Danmark, där själfmord äro 

 mycket allmännare än hos oss, och i synnerhet i dessa län- 

 ders hufvudstäder, torde, enligt erhållna upplysningar, sällan 

 förekomma obduktion å hängda personer, eller endast vid 

 misstanke om därmed sammanhängande brott. Där ersattes 

 obduktionen å själfspilliugar af ett polisförhör och en yttre 

 besigtning af den döda kroppen genom läkare, vid döds- 

 attestens afgifvande. På landsorten i Sverige torde det 



