119 



ogyusamma omstäudiglieter. I något klarare belysning fram- 

 står deremot den aflidnes sinnestillstånd, om rättsläkaren är 

 i tillfälle att granska den aflidnes sista handlingar, och 

 öfriga i sammanhang med själfm ordet stående förhållanden. 

 Emellertid torde den genom föregående polisundersökning 

 härom vunna kunskapen ganska sällan komma till obducen- 

 tens kännedom, hvartill man kan sluta däraf, att den s. k. 

 species facti mycket ofta saknats i de omkring 1500 obduk- 

 tionsprotokoll jag för detta arbete genomgått; och, äfven då 

 den finnes, ej sällan saknar upplysningar om den dödes hem- 

 vist, ålder, civilstånd, dödsdag, de omständigheter hvar un- 

 der döden inträifat, m. fl. för själfmordsstatistiken, eller för 

 bedömandet af den dödes sinnestillstånd, mycket vigtiga 

 data. 



Den genom obduktionsprotokollens sammanställning 

 vunna statistiken stämmer dock i många fall ej öfverens 

 med statistiska byråns siffror. 



Enligt statistiska byråns uppgifter förekommo i Fin- 

 land under decenniet 1861 — 70 inalles 638 själfmord, hvar- 

 emot under samma tid 805 själf mördare obducerades. Under 

 1871 — 80 uppgifver statistiska byrån 586 själfmord, livar- 

 emot obduktion utfördes å 649 själfmördare. Under dessa 

 båda decennier upptaga således statistiska byråns tabeller 

 1224 själfmord, hvaremot de obducerade själfspillingarnes an- 

 tal stiger till 1454, eller 230 flere. 



Med anledning af dessa från hvarandra afvikande 

 sioror må till först erinras om svårigheten att erhålla exakta 

 uppgifter angående själfmorden. De efterlefvandes anmäl- 

 ningar härom till prästerskapet kunna stundom vara opålit- 

 liga eller oriktiga, dels till följe af fruktan för den af kyrkan 

 stadgade vanhederliga begrafningen, dels af andra orsaker. 

 Flere lifförsäkringsbolag vägra att utbetala försäkriugsbe- 



