126 



Om vi till en början kasta en blick på tab. I för att 

 få en föreställning om själfmordsfrekvensen i Finland under 

 äldre tider, då likvisst de statistiska uppgifterna måste an- 

 ses ganska osäkra, så finna vi att själfmorden under åren 

 1750 — 1800 temligen regelbundet utgjorde 10 à 12 på 1 

 miljon och steg först under adertonde seklets sista decen- 

 nium till 16; från ocli med nittonde århundradet stiger an- 

 talet själfmord (måhända till stor del genom noggrannare 

 statistik) för hvart årtionde utan några återfall till 18, 20, 

 25 och 30 på 1 miljon invånare. För detta sekels femte 

 decennium angifva tabellverkets siifror ett medeltal af 37 

 själfmord på 1 miljon, hvaremot prof. Saelans från obduk- 

 tiousprotokollen hämtade uppgifter i tab. III rätta denna 

 siffra till 42 på samma belopp invånare. I medlet af sek- 

 let har sålunda själfmordsfrekvensen efter ett oafbrutet sti- 

 gande ökats med mer än 100 procent under 50 år, eller från 

 18 till 42 på 1 miljon. Ännu under decenniet 1851 — ^60 

 stiger den relativa själfmordssiifran från 42 till 46, men har 

 också därmed lyckligtvis uppnått sitt måhända högsta be- 

 lopp under hela seklet, i det att antalet själfmord under föl- 

 jande årtionden gradvis om också ej regelbundet förminskas. 

 Angående den antagliga orsaken till denna högst märkvär- 

 diga sänkning af själfmordens antal skola vi längre fram 

 framhålla några data, och vilja här endast påpeka att anta- 

 let själfmord under decenniet 1861 — 70 nedgår till 45, hvil- 

 ken omständighet är af mj^cken vigt då vi betänka att detta 

 decennium hade att uppvisa flere svåra missväxtår, med 

 mycket höga sädespriser och stor brist på lifsmedel, samt 

 sjukdom, nöd och elände i folkets djupa lager, under detta 

 årtionde finna vi äfven den högsta relativa siffran för själf- 

 morden under hela seklet, nämligen för 1868, hvilken dock 



