129 



slemhinnan särdeles blek och kroppen i hög grad afmagrad. 

 En 65 års gammal torparenka hade blifvit rnbbad och hotat 

 att förgöra sig hällre än äta nödbröd, hvarpå hon kort där- 

 efter hängde sig. En 70 årig gubbe dränkte sig kort efter 

 de svåra frosterna i början af september 1867, i förtviflan 

 öfver den förstörda skörden. Äfven andra själfmord före- 

 kommo, hvarvid som orsak uppgifves förtviflan öfver nöd- 

 stäld belägenhet. 



En måhända ännu större del af själfraorden inträffade 

 dessa sorgliga tider tillfölje af delirier under och efter tyfus 

 och koppor. Af de 106 själfspilliugar, som 1868 obducera- 

 des, hade 16 tagit sig afdaga under sådana förhållanden, 

 samt 14 under 1867. Dessa själfmord voro stundom före- 

 nade med mord å egna familjemedlemmar. En haudtvär- 

 kare i Padasjoki hängde sig under tj^fusdelirier, sedan han 

 förut dödat sin 4 mån. gamla dotter; en bondhustru i Säkki- 

 järvi hade under några dagar varit angripen af tyfus, men 

 vandrat omkring med sin V2 år gamla dotter, hvarvid hon 

 kastade sig jämte barnet hårdt slutet i sin famn i en sjö 

 där de båda omkommo. En 7 år gammal tiggargosse, den 

 yngste af alla själfmördare under här ifråga varande half- 

 sekel, dränkte sig i Evijärvi och kring likets hals var hårdt 

 virad en duk; magen och tarmarae voro nästan torna eller 

 innehöllo onaturliga födoämnen; själfmordet attesterades som 

 sannolikt. 



Äfven många dessa tider föröfvade ovanliga brott må- 

 ste tillskrifvas hungersnödens inflytande. En 6 års gosse 

 vandrade i frid och endräkt tillsammans med en 20 årig 

 dräng öfver isen till ett träsk, samt blef af denne, utan nå- 

 gon anledning, slagen med knif i halsen så han genast dog; 

 drängen förklarade sedan att han begått mordet endast för 

 att vinna inträde å häktet och sålunda undgå hungersdöden. 



