139 



och mj'cket allmänt i bruk ännu pä 1830 och 1840 talen. 

 I detta afseende erbjuder sålunda statistiken från Norge ett 

 stort intresse, såsom lämnande det kanske mest slående be- 

 vis för själfmordens aftagande i jämbredd med en förmin- 

 skad bränvinskonsumtion. Att själfmordsfrekvensens afta- 

 gande i Norge värkligen till stor del berodde på den min- 

 skade bränvinstillgången, göres ganska sannolikt däraf, att 

 husbehofsbränningen, hvilken lämnade bränvinet ett lätt till- 

 träde till alla lager af befolkningen, afskaffades 1854 och 

 att de därpå följande åren framvisa en märkbar minskning 

 i själfmordens antal, hvilka därförinnan progressivt ökats 

 men därefter likaså kontinuerligen minskats. Den nämda 

 tidpunkten, 1854—55, utgör sålunda en vändpunkt i Norges 

 själfmordsstatistik, hvarefter själfmorden, i motsats till för- 

 hållandet i nästan hela det öfriga Europa, år för år afta- 

 git. Detta förhållande har äfven af flere utländska statisti- 

 ker (Legoyt, Morselli) uppmärksammats, utan att den intres- 

 santa företeelsens egentliga orsak kunnat framvisas; Prin- 

 zings of van citerade arbete däremot framhåller densamma. 



