177 



visa att tvärtom de ogifte oftare begå själfmord. Hvilkeu- 

 dera uppgifterL skall man då anse motsvara värkliga för- 

 hållandet? 



Härvid må erinras att själfmorden i de olika civil- 

 ståndsklasserna kunna vara olika i olika länder och under 

 olika tider, äfveusom framför allt att den senare tabellen, 

 som anger de relativa talen, förtjänar mera tilltro. 



Det synes således som själfmorden bland de ogifte 

 vore allmännare i flere af Europas länder, och att äktenska- 

 pet bör tillskrifvas en skyddande kraft mot många af de 

 passioner, som bland de ogifte leda till själfmord- 



Legoyt är öfvertygad om äktenskapets välgörande in- 

 flytande i flere af de i tabellen anförda länderna, och anser 

 fullt bevisadt, hvad Frankrike beträifar, att de gifte vida 

 mindre än de ogifte falla offer för själfmordet. Non bonum 

 est virum solum esse, citerar lian; ensamheten är en dålig 

 rådgifvare, den förmörkar horisonten och förjagar därifrån 

 detta sista ljus som kallas hopp. Oaktadt den nuvarande 

 tidens stora tolerans mot själfmordet, lämnar det ännu i 

 dag en fläck på familjen; man hyser i själfva värket be- 

 tänkligheter att gifta sig med dottren till en själfmördare. 

 En familjefar skall därför längre än en ogift tveka att begå 

 en handling, som drager vanära öfver hans familj och läm- 

 nar den utan stöd. 



Emellertid kan det ej nekas att äktenskapet, som stäl- 

 ler vida större anspråk på familj ef adrens arbetsförmåga än 

 det ogifta ståndet, i många fattiga familjer kan gifva an- 

 ledning till själfmord; bland gifte personer af mankönet äro 

 själfmorden i och för sig ganska allmänna, och en af de of- 

 tast förekommande orsakerna därtill är just näringsomsor- 

 gen. Hvad särskildt Finland beträffar hafva vi i tab. XVHI 

 sett själfmorden betydligt öfverväga bland de gifte männen, 



