190 



landets; närmast därefter komma Tavastelius ocli S:t Mic- 

 hels län, sedan Viborgs län, Åbo län och Kuopio län, samt sist 

 üleaborgs och Vasa län, där själfmördarnes antal är minst; 

 allt detta i händelse man afser det relativa antalet, samt 

 medeltalet för en längre tid. 



I enlighet med medeltalet för 1861—90 i tab. XXVII 

 är också den karta öfver själfmordens antal i Finlands län 

 uppgjord, som bifogas detta arbete, och hvilkeu i mörkare 

 och ljusare schatteringar på ett öfverskadligt sätt fram- 

 ställer själfmordens förekomst i vårt land under de tre sista 

 decennierna. 



Betraktar man däremot växlingarue i själfmordens an- 

 tal under dessa trettiofem år, och erinrar sig tillika de i det 

 föregående påpekade mest inflytelserika momenten af själf- 

 raordsorsakerna i vårt land, sa finna vi att själfmorden 1861 

 — 65 varit särdeles höga i alla län, isynnerhet om vi jäm- 

 föra dem med förhållandet 1871 — 75 och 1876 — 80. För 

 bedömandet af husbehofsbränningens värkliga inflytande på 

 själfmordens antal i Finland, kan det vara skäl, att från 

 Saelans förut citerade arbete anföra den relativa själfmords- 

 frekvensen i landets län för 1841 — 60, hvilken på 1 miljon 

 innevånare utgjorde i 



Nylands 

 län. 



Aljo 

 län. 



Tavaste- 

 hus län. 



Viborgs , S:t Mic- 

 län. liels län. 



85,3 i 49,1 I 62,2 I 33,9 \ 4-i,i 



