234 



uär oforäudrade, hvilket är så mycket mera aumärkDiugs- 

 värdt, som de svära epidemienia 18Ü7 och 1868 medförde 

 ea högt stegrad dödlighet, hvilkeu närmast träöade deii 

 jordbrukande klassen. 



Den klass, som näst efter jordbrukarne lidit mest af 

 de svc\ra förhållandena 1861 — 70, synes vara tredje klassen 

 eller handlande och sjöfarande, livilka, säsoin tab. XXXIX 

 visar, företrädesvis tillhört stadsbefolkningen, xltt äfven 

 städernas innevånare lida af dåliga skördar, hafva vi förut 

 varit i tillfälle att erfara, och de höga själfmordssiffrorua i 

 tab. XLI för den kommersiella yrkesklassen, synes bekräfta 

 denna utsago. Den jordbrukande klassens produktionsför- 

 måga och köpförmaga synes i sa öfvervägande grad bestämma 

 var export och import, att dä utförseln af varor, till följe af 

 ogynsamraa förhållanden bland jordbrukarne, ligger nere, äf- 

 ven införseln i hög grad reduceras och pä samma gä^g 

 handelsvinsten och sjöfarten. 



Bland vår tjänstemannaklass synas själfmord förekomnia 

 ganska talrikt eller fullt ut lika ofta, som' bland industri- 

 idkare och handlande. Måhända kan denna omständighet i 

 någon mån bidraga, att nedtysta de röster, som icke sällan 

 höras, att tjänstemännen hos oss intaga en särskildt privi- 

 legierad ställning, eller befinna sig i ett mera afundsvärdt 

 läge, än andra yrkesklasser. Dock ma erinras, att till denna 

 klass äfven räknas studenter och magistrar, samt krono- och 

 stadsbetjäute, hvilka sammantaget lämnat nära nog lika 

 manga själfmördare, som de öfriga, 



Själfmordssitirorua för militären äro i ofvanstaende ta- 

 beller abnormt höga, och motsvara ingalunda värkliga för- 

 hållandet. Orsaken därtill är, som förut framhållits, den, 

 att flere ryska soldater och officerare finnas upptagna bland 

 de hos oss obducerade militärerna, hvaremot den i Finland 



