235 



stationerade ryska militärtriippens numerär af lätt förklar- 

 lig-a skäl icke kunnat i befolkningstabellerua intagas såsom 

 tillhörande vårt land. Den militär, som egentligen kan räk- 

 nas till vår stationära befolkning-, är ganska ringa och har 

 dessutom 1875 bet^^dligt förminskats i jämförelse med för- 

 hållandet under föregående decennium, hvarför äfven siff- 

 rorna i den senare tabellen förefalla ännu mera öfverdrifna. 



Själfmord bland militären äi'O mj'cket allmänna i Eu- 

 ropas stora militärstater och hafva själöället där väckt myc- 

 ken uppmärksamhet och gifvit anledning* till noggranna sta- 

 tistiska undersökningar. I Frankrike var själf mordsfrekven- 

 sen i armén 1867 ej mindre än 510 på en miljon, under 

 det, att själfmorden bland samma åldersklasser hos den öf- 

 riga befolkningen utgjorde 194. I Preussen voro motsva- 

 rande siffror 1876 äfven ganska olika, nämligen 468 och 

 263; för Italien uppgifves för åren 1871—75, att själfmor- 

 den bland militären voro fyra gånger större, än bland man- 

 kön af samma ålder bland de civila. Som orsaker till denna 

 öfvervägande böjelse för själfmord bland krigarne har man 

 uppgifvit den stränga disciplinen, som på ett ärekränkande 

 sätt bestraffar obetydliga förseelser, oaktadt hela den mili- 

 tära organisationen går ut på, att främst uppdrifva ärel3"st- 

 naden; vidare sysslolösheten eller brist på tillfredsställande 

 arbete, det ständiga handterandet af vapen, m. m. Freds- 

 vännerna i alla stater, och motståudarne till de stående hä- 

 rarnes kräftskada, hafva ej underlåtit att begagna detta 

 kraftiga argument till utbredande af sina åsigter, ehuru de 

 tyvärr hittils förklingat, som en ropande röst i öknen. 



Siffrorna för den tjänande klassen bära vittne om de 

 svåra förhållanden, hvarunder densamma lefver och hvilka 

 synas hafva ytterligare förvärrats, samt betydligt stegrat 

 själfmorden bland dem under nödåren. Dock måste vi be- 



