252 



delirier; hou fauus sedan liflös liggande på golfvet i en bad- 

 stuga, med ett tjockt bastrep kring halsen, som var kastad 

 öfver en sparre i taket; repets ena ända var knuten kring 

 likets hals, den andra fanns i likets hand. En 50 års smed 

 låg på golfvet i sitt rum med halsen omsnärjd och stödd 

 mot ett snöre, hvars ena ända var fästad i takåsen, den 

 andra vecklad kring hans hand. 



Döden vid hängning inträder genom kväfning, men 

 k väf ningen åstadkommes i de flesta fall icke genom luft- 

 strupens kompression; detta framgår redan däraf, att van- 

 ligtvis vid hängning slingan kring halsen glider uppåt of- 

 vanom larynx ända till underkäksvinkeln och larynx således 

 ej är utsatt för något tryck; k väf ningen inträder i själfva 

 värket därigenom, att tungbenet och tungans bas genom 

 snaran trängas uppåt emot bakre farynxväggen och tillslu- 

 ter ingången till larynx; detta har framgått genom under- 

 sökningar och experiment af Ecker, La7igreuter och Strass- 

 mann (op. cit. pag. 237). 



Hängning bör dock ingalunda betraktas som en ren 

 kväfningsdöd, då som ett annat moment af mycken bety- 

 delse tillkommer blodkärlens på halsen kompression, och därpå 

 beroende hjärnanämi och venös hyperämi. Angående hvil- 

 ketdera af dessa tillstånd ett större inflj'^tande bör tillskrif- 

 vas, därom äro författarne på detta område af olika åsigt. 

 IgnatoivsJcy (Vierteljahrschr. f. gerichtl. med. 3 F. B. VI) 

 anser hjärnhyperämin vara orsak till den hastigt inträdande 

 medvetslösheten vid hängning; Strassmann åter fäster mera 

 vigt vid karotidernas kompression och framhåller, att huf- 

 vudet och ansigtet hos hängda ofta nog äro bleka och hafva 

 samma utseende, som hos personer, hvilka dött en naturlig 

 död. Emellertid måste sanningsenligt framhållas, att de 

 flesta obducenter utan tvifvel obducerat hängda med cyano- 



