255 



liais och tillsnört eller kvingvridit detta med tillhjälp af en 

 fällknif. En 19 årig bonddotter hade strypt sig- med ett 

 par tömmar, lagda i rännsnara kring halsen. 



Kväfningsmekanismeu är vid strypning alldeles den- 

 samma som vid hängning; tungans bas träuges uppåt och 

 bakåt och tillsluter sålunda larynxingången ; äfven karoti- 

 derna kompression värkar härvid en hastig medvetlöshet, 

 hvilket personer, som varit utsatta för strypningsförsök, hafva 

 intygat. I afseende å strangulationsfåran är att märka, 

 att den förlöper mera horisontelt, nästan rätt framifrån 

 bakåt, är öfverallt lika djup och visar inga afbrott. 



Vid bedömandet af eu hängd eller strypt persons döds- 

 sätt måste rättsläkaren naturligtvis alltid tänka på, huru- 

 vida ett själfmord föreligger, eller andras handavärkan kan 

 misstänkas. Hängning i och för sig gör ett själfmord myc- 

 ket sannolikt; visa sig inga andra tecken till yttre våld än 

 fåran kring halsen, kan man med säkerhet antaga ett så- 

 dant. Främst kommer i fråga granskandet af platsen, där 

 mordet eller själfmordet begåtts, huruvida någon strid eller 

 något motstånd där kan hafva ägt rum; likaså kvarlämnar 

 alltid före döden gående yttre våld mer eller mindre märk- 

 bara spår på liket, hvilkas betydelse och invärkan noga 

 måste öfvervägas. De egentliga rättsmedicinska känneteck- 

 nen äro dock vid hängning och postmortal suspension mycket 

 lika hvarandra; så har man vid den sistnämda iakttagit 

 både mjuk och pergamentartad strangulationsfåra, sönder- 

 slitning af halsmusklerna, små rupturer på intiraan af caro- 

 tis, fractur på tungbenshornen; äfven eventuella blodextra- 

 vasat, hvilka skulle tala för ett våld, tillfogadt under lu- 

 vet, saknas ofta i strangulations fåran vid vanlig hängning. 

 Af ven gör Strassmann uppmärksam på, att särskiljandet af 



