258 



värktyg-, må nämnas några ord, om livilka slags sår som 

 mest tala för själfmord och hvilka åter för mord. 



Själfmördareu förlägger vanligen de sår han tillfogar 

 sig på kroppens framsida, på några predilektionsställen, hal- 

 sen, underarmen bröstet, sällan buken och nedre extreraite- 

 terna, och utför dem med en viss omsorg och i en viss rikt- 

 niug; en mördare hinner sällan iakttaga allt detta, utan 

 hugger till i hvilken riktning, som för tillfället passar. Själf- 

 mördarens sår gå från venster till höger och uppifrån nedåt, 

 sitta vanligen i midten af halsen, och tillfogas ganska sällan 

 genom kläderna; flere mindre, sargande, ytliga sår, jämte 

 ett eller annat djupare, tala hällre för själfmord, isynner- 

 het af sinnesrubbade, såsom Saelan i sitt förutnämda arbete 

 framhåller. Själfmord genom sticksår äro sällsynta, mord 

 genom sådana allmännare. Emellertid finnas undantag från 

 alla dessa satser, och några allmänt giltiga regler låta 

 knappt uppställa sig; i hvarje förekommande fall bör där- 

 för möjligheten af såväl mord som själfmord tagas i betrak- 

 tande och noga öfvervägas; således förhållandet mellan vap- 

 net och såren, mellan platsen för såret och möjligheten fiu- 

 själf mördaren, att tillfoga dem på detta ställe, sårens och 

 sårkanalens riktning, om sinnesrubbning eller spår därtill 

 föreligger, o. s. v. 



Själfmord genom blanka vapen äro utan tvifvel de 

 smärtsammaste af alla och i afseende å sin effekt osäkraste; 

 döden efter dem inträder också stundom alls icke, eller blott 

 efter flere timmars eller dagars lidanden, stundom först ge- 

 nom blodförgiftning, sekundära blödningar i luftvägarne, 

 pneumoni, o. s. v. 



Själfmord genom skjutvapen sker alltid på nära håll 

 och betecknar ofta i och för sig ett själfmord, då mord ge- 

 nom skott ej äro allmänna, såsom lätt röjande mördaren. 



