270 



förbrytelser och själfmord lyda iug-a naturlagar, utan äro re- 

 sultat af omständigheter, som växla under tidernas lopp. 



Prinzing (op. cit.) medgifver, att ett stort antal själf- 

 mord begås af sinnesrubbade under fullkomligt psykiskt 

 tvång, men. tillägger han, att hos alla själfmördare förut- 

 sätta ett patologiskt själstillstånd, eller en naturlag, som 

 drifver dem till själfmord, är ett ingenstädes bevisadt an- 

 tagande, som visserligen låter förklara sig af nutidens sträf- 

 vande, att räkna andliga abnormiteter till psykiska sjukdo- 

 mar. Det är likaså oberättigadt, att påstå alla själfmördare 

 vara sinnesrubbade, som att anse en tjuf eller mördare för 

 en degenererad och otillräknelig individ endast därför, att 

 han flere gånger begått ett brott. 



Det är utan tvifvel sant, att statistiken visar, att an- 

 talet af förbrytelser, själfmord och flere andra handlingar, 

 för hvilka man vanligen gör individen fullkomligt ansvarig, 

 i flere stater under en följd af år förblifver nära nog det- 

 samma, och förvånad frågar man^ huru detta är möjligt och 

 förenligt med antagandet af den menskliga viljans frihet. 

 Vid närmare granskning finner man också hos flere indivi- 

 der ganska litet af viljans sedliga frihet, isynnerhet hos så- 

 dana, som försvagats eller degenererats af dåliga anlag el- 

 ler exempel, medfödd svaghet i karaktäi'en, alkoholexcesser, 

 tungt eller mekaniskt kroppsarbete i flere generationer, eller 

 dylikt. Men de, som tänka och handla själfständigt, arbe- 

 tare, köpmän, lärda, fabrikanter, handla de väl utan fri 

 vilja? De som grundlägga ett nytt aftarsföretag, eller som 

 arbeta för mänsklighetens eller vetenskapens framåtskridande, 

 göra de väl detta på grund af determinismen? Dessutom 

 må man ej glömma, att historien bevarat minnet af många 

 ädla och högsinnade personer, hvilka med fullt medvetande 

 oftrat sitt lif för andras väl, äfvensom att det dagliga lifvet 



