279 



flytande magman., och hvars i början föga betydande nivå- 

 skilnader därigenom småningom ökades. Under sådana för- 

 hållanden kan hvarken en sedimentbildning, sådan som den 

 nuvarande, ej häller eruptiva företeelser, sådana som de nu- 

 varande vulkanerna, tänkas förekomma, ty dessa förutsätta 

 en tjock jordskorpa med betydliga nivåskilnader samt en 

 temperatur och ett lufttryck sådana som de för närvarande 

 på jordytan rådande. Det är därföre lika onaturligt att 

 tänka sig nutida sedimentära och vulkaniska bildningar före- 

 komma under primitivtiden, som det vore att tänka sig 

 tertiära däggdjur lefvande under den primära, paleozoiska 

 perioden, hvarunder, såsom man af dess djur- och växtläm- 

 ningar kan sluta, en likformigt varm, tät och kolsyrerik 

 atmosfer omslöt jordklotet, och ett varmt haf fortfarande 

 betäckte större delen af dess yta. 



Hvad här anförts rörande den primitiva periodens for- 

 mationer i förhållande till yngre postprimitiva bildningar 

 gäller ej blott för den älsta af dem, den laurentiska gneis- 

 formationen, utan ock för de yngre skifferformationerna eller 

 alla de formationer, som sträcka sig från början af jordens 

 utvecklingshistoria till början af den period, den kambriskt- 

 siluriska perioden, som innehåller de älsta fullt säkra och 

 bestämda fossilerna. Att, såsom geologer af den Lyell-Dar- 

 vin'ska skolan, skära denna både petrografiskt och geologiskt 

 (stratigrafiskt) så naturliga grupp i tvänne skarpt skilda 

 delar, den „arkeiska" och den „algonkiska" gruppen*) före- 

 faller från en allmän, mera omfattande synpunkt högst ona- 

 turligt. De tre primitiva formationerna, gneis-, glimmer- 

 skiffer- och fyllit (kvarzit)-formationen, som man från en 

 sådan allmän synpunkt kan särskilja, bilda med hvarandra 



") I Dr. Sederholm's nyaste system för de prekambriska forma- 

 tionerna i Finland (1. c, p. 233) betecknas dessa tvänne grupper såsom 

 resp. „arkeisk komplex" och „Archäozoisk grupp", till hvilken senare 

 äfven hänföres sandsten från Satakunta, hvilken dock såväl geologiskt 

 som petrografiskt så bestämt skiljer sig från den yngsta primativfor- 

 mationens kvarziter, att det synes mig mera naturenligt att föra den 

 till den kambriska formationen. 



