288 



Med användande sålunda af namnen gneis för den 

 första, glimmer sliiff er för den andra, fijllit för den tredje af- 

 delningen af den primitiva formationsgruppen kommer man 

 till följande allmänna' öfversigt af dessa formationers uppträ- 

 dande i Finland jämte förherskande eruptiver: 



F.- och S.- Mellersta O.- och N.- 



Finland. Finland. Finland. 



Kambr, period. Sandsten o. Diabas. — Protogin-granit. 

 3:dje prim. per. Granitporfyr. Porfyrgranit. Fyllit. 

 2:dra „ „ Gneisgranit. Glimmerskififer. Glimmerskiff, 



r.sta „ „ Gneis. Gneis. Gneis. 



Ur-perioden. Oligoklas-gneisgranit och Grauit-gneis. 



Denna tabellariska sammanställning ger en föreställning 

 om Finlands primitiv-geologi i dess allmännaste grunddrag. 

 Den visar, att de eruptiva bildningarna äro öfvervägande i 

 vester och söder, de sedimentära, kristalliniska skiffrarna 

 åter (på ytan) i öster och norr. I samband härmed står en 

 större omkastning af gneis- och skifferlagren i vestra än i 

 östra Finland, så att de i den förra delen af landet närma 

 sig mera till vertikal-, i den senare till horizontalplanet, ett 

 förhållande analogt med det som äger rum mellan östra och 

 vestra delarna af Sverige (se den geol. öfversigtskartan i 

 „Grunddragen af Sveriges geologi" af Ä. E. Törnebohm). 

 Den östra hälften af det sydsvenska primitivterritoriet mot- 

 svarar den vestra delen af det sydfinska och har tydligen 

 ursprungligen därmed sammanhängt, men afskilts genom 

 bottniska vikens och Östersjöns sänkningsområden. 



Här kan det vara på sin plats att lämna en kort 

 framställning af resultaterna af en komparativ betraktning 

 af det finska och norska primitiv-gebitet. I hvardera af dessa 

 är den södra kuststräckan den älsta, i det att här den lau- 

 rentiska gneisformationen uppträder med för det mesta nära 

 vertikalt stående strater samt med förherskande skiffrings- 

 riktning: i Norge i NNO och i Finland i ONO, eller i hvar- 

 dera landet nära parallelt med kuststräckningen; vid detalj- 



