299 



mängd än eruptiverna i de primitiva terrängerna, i motsats 

 mot förhållandet i yngre terränger, och då motsatsen äfven 

 i de förra tyckes vara fallet beror detta såsom i östra Fin- 

 land på straternas mer eller mindre horizontala läge, och 

 därigenom skenbara öfvervigt. Sanningen af denna sats har 

 först småniogom kunnat komma till erkännande, från den 

 tid då graniten sammanfördes med gneisen, och jämte den 

 betraktades såsom neptunisk, ända till nuvarande tid, då 

 allmänt erkännes, att den primitiva graniten, såväl den mass- 

 formiga som den mer eller mindre skiffriga (gneisgraniten)^ 

 är eruptiv eller bildad ur en ursprunglig, med vatten inpreg- 

 nerad smält magma, samt öfverväger den sedimentärt af- 

 lagrade gneisen, eller gneisen i egentlig mening, samt den 

 därtill sig anslutande skiffern. Men ännu finnes en hel 

 mängd eruptiva primitiv-bergarter, hvilka fortfarande be- 

 traktas såsom sedimentära. Hit höra de på senare tid från 

 finska och andra primitivterräng bekanta och såsom sedi- 

 menter betraktade konglomeratartade skifferbildningarna, 

 hvarpå de i den Tavastländska (huroniska) glimmerskiffer- 

 formationen uppträdande eruptiva konglomeraterna och hrec- 

 cierna lämna karakteristiska exempel. Sederholm betraktar 

 i sitt ofvanciterade arbete blott en mindre del af dem såsom 

 eruptiva breccier. Större delen såsom ursprungligen sedi- 

 mentära, senare metamorfoserade konglomerater. Jag har i 

 mitt större arbete, i Kap. IV, som behandlar mellersta Fin- 

 lands skifferformation, lämnat en mängd bevis för att de 

 samtligen äro eruptiva, en framställning, hvaraf jag här blott 

 kan lämna ett kortare utdrag. 



De Tavastländska ,,konglomeratskiffrarna'° bilda till- 

 sammans med skiffriga porfyrarter (porfyroider) af dels acid, 

 dels mera basisk natur, en gränszon mellan den smala, från 

 Yläjärvi genom Orivesi och Längelmäki strykande, sedimen- 

 tära skifferzonen i söder och det stora porfyrgranit och 

 syenitgranit-gebitet i norr, hvilket, såsom redan af mitt, i 

 Öfv. af Finlands geologi II meddelade utkast till en geol. 

 karta framgår, utbreder sig öfver mellersta delen af Finland. 

 Dessa gränsbildningar förhålla sig till det stora syenit-gra- 



