301 



Enl. Brögger (1. c. p. 103) finner man nämligen längs nämnda 

 gräns, utom den normala rhomb.porfyriska gränsfacies, en 

 sMffrig gränsmodifikation af syeniten (s. k, „ditroit"), som 

 uppträder gångformigt och innehåller större och mindre brott- 

 stycken af den normala bergarten. Dessa hrottstycken liafva 

 ställvis en afrimdad, ellipsdkUsh form, och förekomma dels 

 enstaka dels tätt till hvarandra i stort antal De hafva enl. 

 Brögger uppkommit genom söndersprängning af den redan 

 stelnade syeniten, vid den periodiska nedsänkningen af silur- 

 straterna, samt afrundning af brottstyckena på grund af rif- 

 ning mot hvarandra. Brögger betecknar denna struktur 

 eller „Arkitektur" såsom en „primär brecciestruktur med 

 linsformiga brottstycken". Äfven mera basiska ditroitarter 

 förekomma, delvis företeende en porfyrartad „ögonstruktur" 

 genom inneslutning af större och mindre afrundade korn af 

 fältspat och eleolit. — Ett eruptivt konglomerat af augit- 

 porfyr vid Holmestrand var äfven jag i tillfälle att iakttaga 

 under min resa i södra Norge 1865; anteckningen härom i 

 min därvid förda dagbok har följande lydelse: augitporfyrn 

 är på ett ställe egendomligt konglomeratartad genom större 

 och mindre afrundade ellipsoïdiska porfyrbollar, hvilka låta 

 sig utslå hela ur grundmassan. 



Jemföra vi nu härmed den af Sederholm i ofvancite- 

 rade arbete beskrifna porfyroidkonglomeratsskiffer-zonen 

 på ömse sidor om Näsijärvi, så finna vi här analoga förhål- 

 landen med dem vid Langesundsfjorden. Utom en normal 

 af Sederholm kallad „kvarzporfyrisk gränsfacies" förekomma 

 -skiffriga porfyrarter eller porfyroïder, hvilka i petrografiskt 

 hänseende bilda en serie mellan porfyrgraniten och uralit- 

 porfyriten, motsvarande den ofvannämnda mellan augitsye- 

 niten (Laurvikiten) och augitporfyrn i Langesundsfjordens 

 gränszon; och en del af dessa porfyroïder innesluta brott- 

 stycken af andra mera acida eruptiver, ofta klotrikt afrun- 

 dade, och därigenom skenbart företeende utseendet af ett 

 konglomerat, isynnerhet på de förvittrade bergsytorna. Äfven 

 sinärre splittror och kristallkorn förekomma, Ipv'arigenom en 

 struktur uppkommer liknande den hos „ögonditroiten". För- 



