310 



denna biotit utan hvit på ytan genom förvittring (af pyrit?) 

 brunfärgad glimmer och kan sålunda betecknas såsom mu- 

 scovit- eller sericit-skiffer; men denna är på samma sätt som 

 Kemi-biotitskiffern genomdragen af kvarzit dels oregelbundet 

 i form af drumartade injektioner, dels såsom större och 

 mindre klotformiga partier och korn, hvarföre den ock af 

 italienska geologer betecknas såsom konglomerat eller sand- 

 sten. Jag fick dock vid min undersökning den bestämda 

 öfvertygelse, att denna bergart ej är sedimentär, åtminstone 

 ej klastisk-metamorfisk, utan att muscoviten och kvarzen bil- 

 dats antingen tillsammans eller efter hvarandra ur heta sili- 

 katlösningar. För kvarzitens injektion i skiffern talar den 

 omständighet, att en större kvarzitgång genomdrager hela 

 Verruca-berget från foten upp till toppen, samt höjer sig 

 ställvis öfver den förvittrade bergytan pä samma sätt som 

 den s. k. Pfahl-gången i Böhmerwald eller Tiirismaa-kvarzi- 

 ten vid Lahtis. 



Öfver „Verrucano" i Schweiz, särskildt de i Glarus och 

 Grauhunden uppträdande betydande terrängerna, har L. 

 Milch utgifvit en monografi (Beiträge zur Kenntniss des 

 Verrucano I och II 1892 och 1896), men, såsom Z. Wehrli*) 

 anmärker, ej lyckats förklara dessa fortfarande problematiska 

 bildningar, hvilka synas vara af olika ålder, dels primitiv 

 (algonkisk), dels perm eller trias, möjligen ock eocen. Detta 

 beror, enl. min mening, helt enkelt därpå, att alla nyare 

 forskare hafva sökt tyda dem i enlighet med den härskande 

 Lyell-Darvin'ska åskådningen såsom sedimentära metamor- 

 fiska konglomerater och sandstenar, då de däremot böra 

 uppfattas i öfverensstämmelse med de primitiva konglomera- 

 terna såsom eruptiva kvarzit- och porfyr-konglomerater resp. 

 breeder, hvilkas uppkomst bör tillskrifvas de periodiska rö- 

 relserna i berggrunden, hvarvid den redan stelnade delen af 

 eruptiv-magman blifvit söndersprängd och de afrundade 

 brottstyckena inbäddats i från djupet uppkommen yngre erup- 



*) Beiträge zur geologischen Karte der Schweiz, Neue Folge 

 VI Lief. p. 43. 



