312 



kvarzit, protogîn- (eller granulit-) och porfyrbildningar, hvar- 

 till ställvis ansluta sig gabbro- och serpentin-eruptiver. 



Mineralierna äro för de primitiva formationernas geo- 

 logi af lika vigt som fossilerna för de postprimitiva, och 

 kunna likasom dessa delas i karakteristiska, ledande mineral 

 och mindre karakteristiska. I följande tabellariska saraman- 

 ställning äro beståndsdelarna i de tre primitiva formationer- 

 nas sedimentära bergarter ordnade efter deras större och 

 mindre betydelse för dessa bergarters konstitution, hvarvid 

 de sekundära genom kontaktmetamorfos uppkomna minera- 

 lierna äro satta efter de primära. 



TaJcon- formation : Kvarz, Muscovit (Sericit); Talk, Klorit; 



Hornblende (Strålsten), Dolomit; Fältspat. — Cyanit. 

 Huron-form.: Biotit, Kvar s; Fältspat, Muscovit; Klorit, Epi- 



dot. — Granat; Andalusit, Staurolit; Ottrelit. 

 Laurentisha form.: Fältspat, Kvars, Biotit; Hornblende, 



Calcit, Epidot. — Granat; Cordierit, Fibrolit. 



Man finner häraf, att fältspaten, som i den älsta pri- 

 mitivformationen (den laurent. gneisform.) kan betraktas så- 

 som en hufvudbeståndsdel, i den huroniska glimmerskiffer- 

 formationen träder tillbaka för biotit och kvarz, i den tako- 

 niska fyllit-formationen för muscovit och kvarz, samt att 

 hornblendet i den förstnämnda formationen i de tränne se- 

 nare delvis ersattes af klorit och talk. Man föres häraf till 

 den åsigt, att de yngre formationernas muscovit (resp. sericit) 

 och kvarz samt delvis äfven biotit och kvarz utgöra sönder- 

 delningsprodukter af fältspat; på samma sätt som under 

 yngre postprimitiva perioder och under nuvarande förhållan- 

 den fältspaten vid förvittringen öfvergår i kaolin och lösligt 

 alkali-silikat, så öfvergick den under de förhållanden som 

 rådde under den yngsta primitivperioden (hög temperatur och 



