317 



nom kalkhaltiga kiselsolutioner, hvilka förvandlat amfiboln i 

 pyroxen. 



Till gneisformationen kan frân en allmän synpunkt äf- 

 ven den första stelnade jordskorpan hänföras, såsom dess 

 första afdelniug, hvilken dock till större delen förstörts, så 

 att för närvarande med någon säkerhet blott en del af den 

 hvita oligoklasgneisgraniten, som utmärker sig genom en mera 

 gneisartad struktur, såsom fallet är med den på Broberget 

 vid Helsingfors, kan såsom sådan betraktas. Denna visar 

 sig såväl mikro- som makroskopiskt stå i nära samband med 

 amfibolbergarter, och såväl med afseende härpå som äfven 

 med hänsyn till uppkomsten af hvit oligoklasgranit i kon- 

 takten mellan hornblendegneis och röd mikroklingranit resp. 

 pegmatitgranit kan man sluta till, att den mera basiska eller 

 mindre acida naturen af den första stelnande jordskorpan 

 eller det öfversta lagret af den smältflytande silikatmassan 

 uppkommit genom inverkan af basisk amfibolitmagma på den 

 öfverliggande acida kvarz-fältspatmagman. Härvid öfvergick 

 amfiboln delvis i biotit, hvarvid calcit eller epidot och zoi- 

 zit bildades såsom biprodukter. Dessa mineral finner man 

 ock dels makro- dels mikroskopiskt i oligoklasgneisgraniten 

 och den därtill sig anslutande felsit- och hornblendeskiffern 

 på Broberget, där gneisgraniten i form af granitgneis upp- 

 träder såsom ställföreträdande faciesbildning till giimmer- 

 gneisen på andra ställen af Helsingforstrakten. Särskildt 

 anmärkningsvärd är en amorf eller kryptokristallinisk gul- 

 brun substans, ställvis öfvergående i biotit eller hornblende 

 samt i fina nätlika förgreningar omslutande kvarz- och fält- 

 spatskornen, hvarigenom en struktur uppkommer snarlik den 

 hos den primära glimmergneisen; denna åtminstone delvis 



Tschermak visat hos de s. k. vridna kvarzkristallerna (Denkschriften 

 der Wiener Akad. 1894), och som synes mig kunna sammanställas med 

 de hos optiskt anomala kristaller (t. ex. hos s. k. anorthoklas) före- 

 kommande företeelser, hvilka enl. min mening bero på de mera sym- 

 metriska kristallmolekylernas sönderfallande i mindre symmetriska fys. 

 och kem. molekyler. (Se mitt Utkast till ett kristallokemiskt mineral- 

 system; Acta Soc, Sc. Fenn. T. XIX). 



