318 



amorfa substans förekommer ställvis i granitgneisen på Bro- 

 berget samt i något större mängd i en oligoklasgneisgranit 

 från Suomusjärvi, och visar, att det öfverhettade vattnet 

 resp. vattengasen under den äldre primitivtiden icke öfver- 

 allt verkat fullt likformigt. 



Huroniska {glimmerskiffer-) formationen. Beträffande 

 denna formations mikropetrografiska förhållande kan jag hän- 

 visa till den af J. J. Sederholm i hans ofvanciterade arbete 

 lemnade beskrifning och afbildning af de i mellersta Fin- 

 lands af honom s. k. „Bottniska" skifferformation, förekom- 

 mande kristalliniska skiffrar: glimmerskiffer, fyllit och. T^leptit"' 

 (= felsitskiffer) ; jag vill blott nämna, att jag naturligtvis 

 från min ståndpunkt ej kan dela hans åsigt rörande deras 

 bildning. Enligt Sederholms mening skulle alla dessa skif- 

 ferarter vara ursprungliga 1er- och sandsedimenter i olika 

 grader af metamorfos. Men man söker förgäfves efter någon 

 närmare förklaring af denna metamorfos; och det torde ock 

 blifva ganska svårt, enl. min mening omöjligt att tänka sig 

 biotit och klorit uppkomna af lera och sand. Däremot före- 

 faller, det med afseende på den likhet som i allmänhet taget 

 förefinnes mellan i fråga varande skiffrar, och de i den yngre 

 gneisformationen uppträdande, fullt naturenligt att tänka sig 

 dem uppkomna på ett med dessa i hufvudsak öfverensstäm- 

 mande sätt, eller såsom ursprungligen aflagrade klastiskt- 

 kristalliniska sediment, glimmerskiffern vid högre, fylliten 

 vid något lägre eller hastigare kristallisation, då i stället för 

 den tydligt utkristalliserade biotiten blott en kryptokristalli- 

 nisk sådan uppkom. Så vidt jag kunnat finna är denna 

 mikrokristalliniska skiffer blott af underordnad betydelse i 

 den f. ö. af öfvervägande tydligt kristallinisk glimmerskiffer 

 med större eller mindre kvarzhalt bestående huroniska for- 

 mationen i Tavastland och Satakunta, till hvilken den så- 

 lunda förhåller sig på samma sätt som den i öfversta delen 

 af den yngre gneisformationen i Helsingforstrakten o. a. 

 ställen förekommande huroniska kloritskiffern förhåller sig 

 till den laurentiska formationen. 



Hvad den s. k. „leptiten" beträffar, synes mig den till 



