319 



större delen böra betraktas såsom eruptiv och sålunda t. e. 

 d. sammanställas med de acida porfyroiderna, med hvilka 

 den ock genom öfvergångar är förenad. Det är därföre ge- 

 nom en injektion af acid porfyr- eller granitmagraa i skiffern 

 som man har att tänka sig den hvarfvighet eller lagervexling 

 hafva uppkommit, som Sederholm betraktar såsom en verklig 

 skiktning. Den af honom s. k. „discordanta skiktningen" 

 bör åter enl, min mening sammanställas med den discordanta 

 skiffring, som jag iakttagit på flere ställen i Längelmäki- 

 skifferterräng, och som beror på en pressning i tvänne rikt- 

 ningar. Denna transversala eller discordanta skiffring visar 

 sig äfven mer eller mindre tydligt hos porfyroiderna i nämda 

 terräng i form af en streckad struktur, uppkommen genom 

 glimmerbladens ställning i tvänne under en sned vinkel stå- 

 ende riktningar, och kan måhända ställas i samband med de 

 tvänne SO och SV om Längelmäki skifferterräng förekom- 

 mande yngre granitmassiven (se Sederholm's karta 1. c), 

 hvilka tydligen utöfvat en pressning på södra delen af denna 

 terräng i dessa riktningar. Det är ock till denna granit som 

 den af mig i min ofvanciterade afhandling anförda andalusit- 

 och staurolitskiffern vid Isolöytänejärvi kunna hänföras så- 

 som kontaktmetamorfiska produkter. Såsom kontaktmeta- 

 morfos är äfven den af Sederholm anförda ottrelitskiffern 

 från Yläjärvi att betrakta, och utgör sålunda äfven ett bevis 

 på att den därstädes uppträdande porfyrgraniten är yngre 

 än skiffern. Man har sålunda beträffande glimmerskifferar- 

 terna i likhet med gneisarterna att göra skilnad mellan pri- 

 mära (ursprungliga) och sekundära (metamorfoserade) skiff- 

 rar, hvilka senare äro väsendtligen olika de i gneisterrän- 

 gerna förekommande. — Från gneisformationen skiljer sig 

 glimmerskifferformationen f. ö. genom bergarternas i all- 

 mänhet mera skiffer- än gneisartade beskaffenhet, samt från 

 den yngre gneisformation genom frånvaron af större horn- 

 blendeskiffer- och kalkstensaflagringar. 



Den Tavastländska skifferformationen är icke den enda 

 representanten för den huroniska formationen i Finland ; den 

 uppträder äfven i östra och norra Finland såsom man kan 



