328 



detalj-undersökning kunna vidare delas i underafdelningar, 

 såsom jag ofvanför visat vara fallet med den älsta, eller den 

 laurentiska (gneis-) formationen. 



Jag anser mig därföre kunna beteckna de tre primitiv- 

 formationerna såsom verkligen egande en allmän betydelse; 

 och livad deras namn (laurentisk, huron och takon) beträffar, 

 af hvilka åtminstone de för den första och den andra forma- 

 tionen äfven af andra geologer användas, så synes mig att 

 man åstadkommer mindre oreda i den „internationella nomen- 

 klaturen" genom att fasthålla vid en i hufvudsak redan förut 

 använd allmän systematisk indelning samt därvid använda 

 redan förut brukliga namn, än genom att, såsom en del geo- 

 loger göra, ständigt komma fram med nya system, och öka 

 den redan så brokiga geol. nomenklaturen med nya, mer 

 eller mindre barbariska namn och termer. 



Jag har i det föregående sökt visa, att eruptiverna be- 

 tydligt öfverväga sedimenterna i de primitiva terrängerna, 

 och hvad de senare beträffar äro äfven de till större eller 

 mindre del bildade på eruptiv väg, så att en stor del af dem 

 kunna betecknas såsom blandade af sedimentärt (exogent) och 

 eruptivt (esogent) material, och de kunna sålunda betecknas 

 såsom eruptivt-sedimentära. Det är på denna deras blandade 

 karaktär, som svårigheten att utreda de primitiva sedimen- 

 ternas natur egentligen beror. En del af dem, de yngre 

 Idoritiska grönstensskiffrarna, kunna visserligen tänkas bil- 

 dade i öfverensstämmelse med de yngre formationernas tuiï- 

 bildningar, men större delen hafva uppkommit under så sär- 

 egna förhållanden, liktidig inverkan af vatten och stark vär- 

 me under högt lufttryck, att man ej kan finna några mot- 

 svarigheter dertill under senare perioder och allra minst 

 under nuvarande tid. 



Då nu sålunda den största delen af bergarterna i de 

 primitiva formationerna äro af pIutonisM ursprung eller 



