338 



i större mängd förekomma i jordens inre, nämligen jernet, 

 magnetiten och pyriten; af dessa kristallisera de tvänne först- 

 nämnda i Oktaeder- och rhomb-dodekaëderform, den sist- 

 nämnda i Oktaedern och hexaëdern eller kombinationer dem- 

 emellan samt i pentagon- och dyakis-dodekaëderform. På 

 grund af det nära sambandet mellan dessa mineral såväl i 

 kemiskt som kristallografiskt hänseende är det sannolikt, att 

 deras former äro regelbundet med hvarandra förenade, dock 

 till det yttre delvis åtskilda, så att pyritens pentagondode- 

 kaëder till större delen omsluter magnetitens rhombdode- 

 kaëder, och denna jernets oktaederform. Jordytans konfigu- 

 ration bör därföre visa ett förhållande motsvarande pyritens 

 dodekaëdriskt-hemiëdriska formutbildning, hvilket ock såsom 

 af det föregående synes, i själfva verket är fallet på det 

 norra halfklotet, där t. f. af mindre vattenbeteckning denna 

 konfiguration tydligare kan skönjas än på det södra. Den 

 dodekaëdriska hemiëdrin visar sig särskildt däri, att Asien 

 och Nord-Amerika kunna betecknas såsom varande med 

 hvarandra fullt analoga*), men med Europa — Afrika i om- 

 vänd ställning, så att Europa kommer att motsvara de syd- 

 liga, Afrika de nordliga delarna af dessa kontinenter. Hvad 

 beträffar olikheten mellan Europa— Afrika och det motstå- 

 ende Stilla-Ocean-gebitet, så kan den ställas i samband med 

 den förskjutning eller ensidiga utbildning, som kristaller i 

 allmänhet och särskildt pyritkristaller icke sällan förete, lik- 

 som i allmänhet olikheterna mellan de yttre geografiska och 

 de inre kristallografiska riktningarna kunna tillskrifvas en 

 påverkan af yttre krafter, närmast centrifugalkraften samt 

 indirekte äfven solens och månens attraktion genom dess in- 

 verkan på jordklotets rörliga element: hafven och den inre 

 smältflytande magman. 



*) Detta ej blott i yttre geografiskt utan ock i inre geologiskt 

 eller geofysiskt afseende, i det att de jordmagnetiska intensitetspolerna 

 i norra Asien och nord-Amerika ligga nära till pentagondodekaëderns 

 ytpoler (be, och bcol. Bevis för jordens inre kristallisation synes mig 

 f. ö. äfven kunna hemtas från dess magnetiska förhållanden, hvilka 

 däraf kunna förklaras. 



