339 



Öfver Finland gå icke några af de allmännare förekom- 

 mande formernas zonala kantlinier, och i öfverensstämmelse 

 härmed finnas ej häller här några särskildt framstående yttre 

 bergsträckuingar, motsvarande de i det föregående anförda, 

 i hvilket afseende den finska primitivplatån öfverensstämmer 

 med primitivterrängerna på vestra indiska halfön i Asien och 

 Guyana i Syd-Amerika. Däremot finnas stratigrafiska zo- 

 ner med förherrskande skiffringsriktning, af hvilka de vigti- 

 gaste äro : den i ONO gående sydliga gneis- och den i östra 

 Finland i NNV strykande skiffer-zonen; och parallelt med 

 dessa gå de tvenne förnämsta zonlinierna, nämligen agCg — 

 agbCg samt ab — aabcg -aCg, af hvilka den förstnämnda i sin 

 fortsättning på södra halfklotet går conformt med det Bra- 

 silianska primitiv-territoriets NNO-liga hufvudsträckning. 

 Dessa och några andra till reguliära systemet hörande zon- 

 linier har jag uppdragit på min ofvannämnda öfversigtskarta 

 öfver Finland, emedan de, om också icke i yttre orografiskt, 

 så dock möjligen i inre dynamiskt hänseende kunna vara af 

 betydelse för Finlands primitiv-geologi, såsom motsvarande 

 magnetiska jordströmmar eller sammanfattningen af de kri- 

 stalimolekulära eterströmraarna, hvilka kunnat utöfva ett 

 riktande inflytande, företrädesvis på glimmerbladen*) och dy- 

 medelst ock på skiffern, gneisen och gneisgraniten, ett för- 

 hållande som ock bland andra af Scheerer ansetts såsom 

 sannolikt. 



Den i denna uppsats lämnade kortfattade, öfversigtliga 

 framställning af de primitiva formationernas geologi utgör 

 en början till inslåendet af en ny riktning för denna del af 

 geologin, lika mycket skild från den gamla af Werner fram- 

 stälda neptuniska läran som från den nyare på Hutton^s och 

 LyelVs teorier grundade ultrametamorfismen. I enlighet med 

 den här framstälda uppfattningen kunna de primitiva skiff- 



*) På grund af glimmermolekylernas betydliga utsträckning i 

 hufvudaxelns riktning, hvarigenom basiska planet kommer att gå i den 

 magnetiska eterströmmens riktning, (se min kristallo-kemiska mineral- 

 teori 1. c). 



