345 



prekambriska formationsgruppen, utan på sin höjd med en 

 af dess större un deraf delningar, den paleo-, meso- eller kai- 

 nozoiska formationsgruppen. 



Hvad slutligen vidkommer frågan om organismer 

 funnits eller icke funnits under de primitiva formationernas 

 bildningstid, så är detta äfven en fråga, som står och faller 

 med den om de primitiva sedimenternas egentliga beskaffen- 

 het. Visar det sig, att de icke äro bildade på samma sätt 

 som de postprimitiva fossilförande sedimenterna, utan såsom 

 ursprungligen, från början kristalliniska bildningar, för hvilka 

 en hög temperatur, ett starkt lufttryck och ett haf med öf- 

 verhettadt vatten varit nödvändiga, således förhållanden un- 

 der hvilka organiska varelser omöjligen kunnat existera, då 

 är ock det egentliga hufvudstödet eller grundvalen för den 

 Darvin'ska utvecklingsläran undanryckt, och den kan i lik- 

 het med den Lyell'ska metamorfosläran antagas hafva upp- 

 hört att existera. 



De primitiva formationerna, betraktade från en af de 

 Lyell-Darvin'ska teorierna oberoende ståndpunkt, tala sålunda 

 icke för utan tvärtom på det bestämdaste emot dessa läror, 

 och man blir nödsakad att söka komma till en annan upp- 

 fattning rörande den organiska utvecklingen än den Dar- 

 vin'ska. Jag har redan i ett tidigare arbete (Utkast till en 

 allmän teori p. 82) antydt en sådan uppfattning genom att 

 utgå från den äfven af Darvinister antagna jemförelsen af 

 den organiska utvecklingen i sin helhet vid ett träd; och 

 likasom den enskilda organismen i sitt tidigare embryonala 

 tillstånd jemförelsevis hastigare utvecklas, och utvecklingen 

 senare blir långsammare tills den slutligen upphör, så har 

 man ock att tänka sig utvecklingsförloppet hos det stora 

 lifsträdet. Men häraf föres man ock till antagandet, att de 

 krafter, som härvid varit verksamma, varit inre organiska 

 lifs- eller själskrafter af helt annat slag än de som Darvin 

 sammanfattat genom uttrycket „naturligt urval i kampen 

 för tillvaron". Det är för mig af stort intresse att finna 

 att v. Baer^ den berömde embryologen, uttalat sig i huf- 

 vudsak på enahanda sätt som jag i sin kritik af Darvin's 



