6 Lempäölä, 



jääajan kiilj ettaman, kiven itäpuolella. Xämät viimeksi 

 mainitut jäännökset ovat pienemmät kiün toiseeu ryhmään 

 luetiit. Samoin on viimeiseu, 19:u, laita, joka on aiuoastaan 

 kyynärää vaille 4 syltä pitkä ja 3 syltä leveä; sekin uelis- 

 kuLmainen, mutta kiiitenkiu euimmän kaikista kumniim ta- 

 painen, myöskin erillään miüsta, sillä se kohoaa niemen päässä 

 Toiitosen selän rannalla. 



Paria vükkoa myöhemmin käyi professori J. E Aspelin 

 (saaclakseen tarpeeksi kuvia simrta kuvateostaan varten) 

 Päiväuiemenkin raimioita tutkimassa. Hän kiivasi yhden 

 tutkimansa raunion. Kun olin jo lähtenyt Messiikylään ja 

 Kangasalaan päin, enkä tästä tieunyt, en myöskään sattunnt 

 vahingokseni olemaan tässä tilaisuiidessa saapuvilla. Olkoon 

 tässä sentähden prof. A:n oma kertomns tutkimuksistaan *) : 



„Ensimmäinen matkamääräui oli Päiväniemi, eras pa- 



kanuuden-aikainen hautapaikka Lempäälässä, joka jo Port- 

 han'in aikana oli timnettu. Sünä sanottiin olevan „nelis- 

 kiümaisia ja pitkiüaisia kivipanoksia", jotka muka todistivat 

 että Lempäälä jo ruumiiden polttamisen aikana (tempore 

 cremationis) oli asuttna. Ainoa löytö. joka Päiväniemeltä 

 oli museoon saapunut, oli pieui pyöreä vasMsolM (kuv. 7), 

 joka mnodollaan todisti, että haiidat olivat vanhemman rauta- 

 ajau luomia. Sen oli tohtori Reinhohn antanut ja matkal- 

 lani tapasin Lempoisissa maaumittari Lindh'in, joka sanoi 

 oUeensa E:n kanssa yhtä Päiväniemen hantaa tutkimassa. 

 Silloin oli löydetty tuo solki sekä pieniä Inusii'paleita, joita 

 hra Lindh, R:u lähdettyä, oli koounut **). Euovedellä^oli hra 

 Lindh tavannut prof. Eetziuksen ja hänelle kertonut tuosta 

 tutkünuksesta, joteu siis Eetziulvsen sanat kh-jassansa „Suoma- 

 laisten pääkalloista" tarkoittaa hra Eeiuholm'iu tutkimusta. 



') Kso Uusi Suometar 1879 n:o 112 ja 115 lisäl. 



'*) Ne toiu museomille. Tekijän muist. 



