Lempäälä. 9 



todistiiskappaleen niiitnaisuutemme timtemiselle, sillä ainoas- 

 taan tuollaisista miünaisjäärmöksistä ja niiden luvusta voi 

 tiede päättää mitä ja minkä aikiüsta kausaa kussakin pai- 

 kassa asui ja kiiinka tiheä asiitus oli. Jos tuo ymmärrys 

 kansassamme leviäisi, niin varmaan se tietäisi noita vanhan 

 kansan jälkiä kimniassa pitää. 



Tästä siirryimme niemen nenälle tutkimaan suurempaa 

 liautarauniota, josta ensin tehtiin pürtohuva (kiiv. 8). Rau- 

 uio oli ympyräinen, noin 14 kyyn. ristiiusä ja 1 V4 kyyn. 

 korkea. Sen keskeltä kohosi iso maaperäinen kivi, jonka 

 lounaispiiolta nähtävästi enuen aikaan oli hiiikan kaivettu. 

 Raunion etelä-syrjästä kohosi kaksi nein 30-vuotista koiviia, 

 joiden jiiurilla nähtiin lahonneita kantoja vanhemmista. Koi- 

 vut kasvoivat keskellä ikääu kuiii pienempää rauniota, jonka 

 jyrkät syrjät olivat suiiremmalla huolella Idvistä ladotut. 

 Näytti kuin olisi tahdottu puiden juuiia suojata puolentoista 

 kyynärän korkuisella kivikehällä. Tuo pieni raunio oli ym- 

 pyräinen ja noin 3 kyyn. ristiinsä. En voinut sitä muuksi 

 arvata kuin alttariksi, jolla oli manalaisille iihria poltettu. 

 Tuo omituinen alttari oli polijaa (maanpintaa) myöten täy- 

 tetty saveHa, jonka oliella tavattiin runsaasti tuhkaa ja hii- 

 liä. Kalua ei sütä kuitenkaan tarkallakaan etsimisellä löy- 

 detty. Itse hautaraunioita tutkittiin samalla tavalla kuten 

 edellistäkin. Alttarildukaan ja yllämainitun ison sümäkiven 

 väliltä löyttiin jonkun pienen nelijalkasen kylkilun ja rau- 

 nion koillispuolelta sümäkiven juurelta ryhmä poltettuja luu- 

 sirpaleita ynnä hiiltä sekä niiden seasta raudasta valettu 

 Mtti 1. petkele (wt. kuv. 9). Tuo ase on leveän tasataltau 

 kaltainen. Siinä on varsiputki, johou polveutuva varsi kiin- 

 nitettün niin, että asetta saattoi kirveen tapaan käyttää. 

 Rautakeltit olivat Ruotsissa tavallisia rauta-ajan vanliim- 

 malla jaksoUa ennen v. 450 j. Kr. s. Suomessa on eräästä 



