34 Wesüahti. 



nut aa^dstaakaa^, Tärkeän kalmiston sehdlle saamista var- 

 ten liitän maiiiitusta käsikirjoitiiksesta seuraavan otteen: 

 „Tiuilinijdlyä rakentaessa tähän kiskottiiu pois monta liauta- 

 merkkiä, vielä useampi petoa tekdessä. Tuomari A. Törn- 

 gren on kaivattanut kaksi eli kolme hautaa ja lähettänyt 

 kakit yliopistoon. Hän olisi kaivattanut useampiakin, mutta 

 se ei ole helppoa työtä; monta miestä saa väännellä monta 

 päivää, ennenkuin pohjalle pääsevät. Ihmeellistä kun ennen 

 övat voineet vieritellä niin suuria ki^àä haudoillensa. Mo- 

 nellakin ou keskinen kivi sylen pituinen, 2 kyynärän levyi- 

 nen ja toista, kolmattakin kyynärää paksu". — Tuulimj^llyä 

 ei nyt ainakaan paikolla oUut. enkä tiemiyt sellaista kysyä- 

 kään. Etäämmällä oli pari peltosaarta, joilla kävin, mutta 

 en suinkaan voinut arvata, etta hautamerkkeinä olisi noin 

 tavattoman suima kiviä ollut. Ehkä siis uusi tarkastus 

 vielä voisi liautoja ilmaista, sillä ei ole suinkaan luultava 

 etta niin suuria kiviä olisi järjestänsä poistettu. 



Tuomari Törngren, jolta Helsinkiin palattuani kuulus- 

 telin Laukon kautoja, antoi niistä seuraavan kertomuksen. 

 Haudoilla tavattavat kivet olivat noin 3 korttelin korkuisia 

 ja osaksi niin maatuneita etta ne töyväeltä saattoivat jäädä 

 huomaamatta. Keskikiven ympärillä oli kehäkiviä enem- 

 mänkiu, kuin viisi. oli 12:kin. Ei ollut kivien järjestyskääu 

 kuinkaan tarkka. Kehät olivat noin IV2 sylta ristiinsä. 

 Soukka kivikkosarja, jossa noita hautamerkkiä tapasi, näytti 

 ulottuneen poikki niemen järvestä järveen. Pohjois- tai luo- 

 teispuolineu syrjä tuota kivikkoa oli hra T:n lapsuudesta 

 saakka ollut pel tona ja haudoista sai hän tiedon västa kun 

 kivien välistä ruvettiin ajamaan ruokamultaa kartanon kas- 

 vitarhaan. Silloin seKtettiin hänelle muUan väkevyys, sillä 

 etta paikalla ennen oli oUut hautausmaa; työväki oli siitä 

 usein löytänyt miekkoja ja muita aseita, joista oli sepitetty 



