40 Wesilahti. 



Araj arven toisella puolella kävin katsomassa 2 kiukaan 

 sijaa, jotka ovat vuorella Töyssölän entisen töllin ja järveii 

 välülä liki Kaiikolan lahtea noin V2 virstaa Akaan rajasta. 

 Moleminat ovat ränstyneet; toisessa uäkyj^ kiukaan silmä, 

 telity kivistä ilman ruukkia ; toinen on aivan kasassa. Myös 

 venäjän virsta Arajärven ranualta Halmen perimmäisellä 

 maalla (Ojalan torppaa tehtäessä?) liajoitettiin kiukaan sija, 

 josta kovasimen palanen löydettiin. — Arajärvi on niuuten 

 syvissä Akaan ja Wesilahden välisissä takamaissa. Sita ym- 

 päröitseekin korkeat metsäiset vuoret, joista mainittakoou 

 Kirkkovuori, mistä näkyy useampia kirkkoja, ja Pitkävuori. 

 Kiüku sen tyynen ja mustan veden pinnalla pienessä ruu- 

 liessa, jota ainoastaan melalla soudettiin, oli hyvin omituinen 

 ja jyliiä. Että järvi on jotensakin suuii, taidamme siitäkin 

 päättää, kun sünä on 14:kin sj^ltä vettä. Sen pinnalla ui 

 kaakkoja joukottain. Löytyipä järvessä, paitsi liaukia, ali- 

 venia ja särkiä, mateitakin, mutta kuoreita on ainoastaan 

 nähty kalan sisässä, ei saatu. Täliän tämmöisen järven ran- 

 nalle tuli pakolaisia asuniaan. kun „isoryssä" tuli maahan. 

 Ja nuo ylläkerrotut ränstyneet kiukaat olisivat kansan ker- 

 tomuksen mukaan jäännöksiä niiden asumuksista. Että ihnii- 

 set yleensä täällä olivat tui'vassa, on luultava. Kuitenkin 

 kansa kuvaelee mielessään, että täliäukin sekä jän^een että 

 vuoreen olisi aarteita kätketty. Milloin viinapannu järvestä 

 hohtaa, milloin vuori hopeata vuotaa, nünkuin kerran tapali- 

 tui, kun mies kulki Arajärven vuorella liakien hevostaan: 

 „Kun teki valkean vuorelle, rupesi siitä juoksemaau hopeata, 

 jota piti toisten tulla liakemaan, mutta ei löytänytkään". 



Kävin myös katsomassa ylen mainiota piranpesää Tuh- 

 nun vuoressa, vastapäätä Huhnunliarjaa ja Salousaarta Sä- 

 jänselän syijällä. Veneellä kullden korkean vuorikärjen si- 



