Pirkkala ja Yläjärvi. 47 



täkään, että siellä vielä joka viiosi poltetaan helaavalkeata^ 

 johou mimten sopii käyttää mitä korkeata viiorta liyvänsä. 

 Kenties saanmie tässä kohden Mm^hasaaren suhteen kiiiteukin 

 jollakin syyllä kysyä, minkätäliden tullaan jimri täliäu saa- 

 reen helaata viettämään, sülä siten tämä saari, tariijen muis- 

 telmaua, saattaa meitä iiskomaan, että se kätkee muinaisia- 

 kin mnistoja, vaikk'einme taida, kuminiukaau vielä, antaa 

 kysymykseen vastansta. — Sain tosüi käsiini yhden messin- 

 kiseu sapelinkahvan, löydetyn Murhasaaresta; kahva on kui- 

 tenkin hyvin myöhäistä laatua. Myös käy miütakin risti- 

 riitaisia kertomuksia siellä löydetyistä miekoista y. m. — 

 Miitta palatkaamme Linnavuorelle. Sen vieressä on niitty, 

 jota sanotaan Sotaniituksi. Muutamat sanovat siitä löyde- 

 tyksi yhden sapelin, toiset taas väittävät sitä perättömäksi. 

 En kumminkaan semmoista saanut. — Näitä pakanuuden 

 aikaisia linnoja, joiden joukkoon Liunavuori kiiulim, tava- 

 taan iiseampia maassamme. ja tässä kihlakunnassa kolme. 

 Linnavuori pysynee kuitenkin kaiiniimpana ja merkillisem- 

 päuä. Senvuoksi kustansikin hra F. Idestam Nokiasta 

 useampia päivätöitä kesällä 1879 linnan kaimistamiseksi ja 

 imdistamiseksi. Työ oli kuitenkin silloin ainoastaan vähäi- 

 uen alku ja sietäisi kyllä jatkamista, sillä tähän vuoreen 

 poikkee kaukaisiakin matkustajia ja hauskuudeksensa moni 

 kiipee „saarnatuolin" vieritse sen jyrkintä rinnettä linnan 

 korkeimmalle kukkulalle asti, jolta Hämeenkyrön ja Kula- 

 veden väliset seudut antavat hänelle vaivainsa palkinnoksi 

 kauuiin näköalan. 



Yläjärvi. 



Niémen rusthollin niaalla Yläjärvellä ja sen vasikka- 



ha'assa liki taloa näin yhden eriskummallisen kivisen ja ke- 



hän tapaisen aitauksen. Poikkimitaten 6 — 7 askelta oli se 



erään kallion syrjässä. Kehää ei ollut kuin % osaa 1. 10 



