48 Yläjärvi. 



askelta, sillä ^aioren oma syrjä täytti j^hden neljänneksen. 

 Kokoonpantu pienemmistä, miitta kj^^ynäränkin pituisista ki- 

 vistä ja noin ^'^ \y\ij&ü. virstan päässä Näsijärven rannasta, 

 näyttää se siltä, kuin se olisi olliit jonkim suojan perustuk- 

 sena. Kiütenkaan en osaa varmaan sitä sanoa. 



Niémen talossa tiedustelin myös Eeuharin saarella, joka 

 on Näsijärven Inoto, olevata „lapin rauniota", josta Carls- 

 son *) puhuu. Mntta ei kukaan tiennyt, että siinä saaressa 

 mitään muinaisjäännöstä edes on ollut olemassakaan. C. 

 pnhuu tästä rauniosta seuraavalla tavalla: „Kesällä v. 1762 

 löysi maanmittari Hall kivii^auniou kumottuna suurempien ja 

 vähäisempien kivien seassa muutamia särkjoieitä niirnan kap- 

 paleita, jotka yhteen so^dtettuina tekivät ympyriäisen kruu- 

 kun mnotoisen astian, jonka leveys näytti oUeen likimäärin 

 7 tuumaa. Aine oli tavallista savea, johon oli sekoitettii 

 karkeata santaa, ja sen päällä tuntui paksuin sormenpäitten 

 siat, jotka siihen olivat jääneet astiata valmistaessa. Kruu- 

 kun punertava väri todisti, että se oli tulessa ollut". — 

 (Hall päätteli tästä, että vanhain Göthiläisten ruumiinhau- 

 taustapaa täällä oli käytetty). Tästä näemme siis selvästi, 

 että Eeuharin saarella menneen vuosisadan keskipaikoilla 

 yielä nähtiin pakanallisaikninen hantaraunio, joka kiiitenkin 

 nyt kuuluu hävinneen näk3anättömiin. Saaressa en senvuoksi 

 käynytkään, sillä se on liian suuri ilman opasta mitään 

 liävitettyä rauniota löytää. 



Myöhemmiu ölen kuitenkin saanut Pietarissa olevalta 

 Nobel'in tehtaan päälliköltä. insinööri Herm. Kaufmann'ilta, 

 joka taannoin asui 18 \T.iotta Tampereella ja siellä oUen har- 

 rasteli muinaistieduksia, muutamia Hfors Daglad'issa syksjdlä 

 1881 näistä tutkimuksistani julaistuu lyhyen kertomuksen 

 johdosta kirjallisesti annettuja tietoja sekä Eeuharin saarella 



*) Kertomus Pirkkalan pitäjäästä s. 6; yrt. Suomi II: 2 s. 133. 



