Pirkkala. 59 



Vaikka parliaammat ja euimmät muinaisjääunökset ja 

 löydöt tavattiin, niinkiiin edellisistä kertomuksista Jiuomat- 

 tiiü, Pyhäjärven länsipuolella, lienee sen j^npäristön vanliim- 

 pia kyliä, milt' ei vanliin, kuitenkin Pirkkalan kylä, — jossa 

 Kierikka keliuttiin vanliimraaksi taloksi. — Kylä on järven 

 itäisellä puolella, ja ei myöskään tykkänään punttiinut mui- 

 uaismerkkiä (s. 52). Siinä kylässä olivat Pirkkalan vanliim- 

 mat ja eusimmäiset, piiiset kirkot. 



Se kirkkopiiri, jolla tässä kii^kossa oli yliteinen kes- 

 kuutensa, oli liyvin avara sittenkin kun Wesilahti, Lempäälä 

 ja Kangasala olivat siitä eronneet, (joka, niinkiün jo edelli- 

 sessä näimme, tapalitiü aikaisin keski-ajalla), ja ulettui kanksi 

 Pirkkalan nykyisten rajojen ulkopnolelle. Pyliäjärvenkin 

 kerrotaan uüiiensä saaneen siitä syj-stä, että sitä pitkin sekä 

 järvitse että maitse kulki aina pyliinä simria väkijoukkoja. 

 Saattaa nimi kuitenkin olla vanhempikin. Edellä muita 

 ovat paljon muistoja jälkeensä jättäneet ne matkustajat, 

 jotka tulivat Näsijärven tienoilta, sillä nämät seudut pysjd- 

 vät enimraän aikaa kirkollisessa yhteydessä Pirkkalan kanssa. 

 Heidän oli Pyynikin ja Piispan välillä kuljettava maamat- 

 kaa — sillä luonnollisesti matkustettiin järviä niin pitkälle, 

 kun päästiin — poikki sin harjun, joka eroittaa Näsijärven 

 ja Pyhäjärven toisistaan. Tähän kuuluvista seikoista. „ruu- 

 miin puntarista" s. o. tiestä, jota pitkin ruumiita kuljetet- 

 tiin taipaleen poikki, Hütten haudasta Pyynikin harjulla, 

 josta „Piispalan pinr' otti lapiollisen maata paiskatakseen 

 Harjun kirkon päälle (josta edempänä), Hütten ja muista 

 Pyhäjärven saarista sekä nühin üitetyistä tariüsta on jo 

 usein kirjoitettu, jonkatähden emme tässä tarvitse näitä 

 asioita ja tarinoita uudelleen kertoa *). 



*) Kso e. ra. Satacunda, Gadd, s. 10, 11. Finland, framstäldt i 

 teckningar. Z. Topelius; s. 129 ja 135. Kertomus etc. Carlsson s. 12, 

 47 y, m. Tamp. San. 1879 n:o 83. 



