60 Pirkkala. 



1600-luvulla tehtiin Pirkkalan pitäjäästä kaksi seiira- 

 kimtaa siten, etta, Ruoveden, Keurim ja Messukylän eri seii- 

 rakunniksi eroitettua, toineu osa jäi emäseurakunnaksi, toi- 

 nen, Harju-niminen osa j^lidistettiin nykyisen Yläj arven kanssa 

 kappeliksi, joka sai oman kirkkonsa. Vasta v. 1780 Ylä- 

 järvelle rakennettiin eri kirkko (itsenäiseksi kappeliksi se 

 eroitettiiu myöhemmin), joka paloi v. 1842, miiikä jälkeen 

 nykyinen tehtiin. Pirkkalan uusi kivinen kirkl^o valmistui 

 V. 1838, ja oli arkiteliti Engel siihen antanut piirustuksen. 

 Sekä Harjun etta emäseurakunnan vanliat Herranhuoneet 

 revittiin maahan v. 1858 ja niitten jäännöksistä pystytet- 

 tiiu sittemmin Pirkkalan kunnan ensimmäinen vakinainen 

 kansakoulu edellisen viereen. 



Niinkuin Pirkkalan kirkoUe Pyynikin harjun poikki, 

 kävi my ös Harjun kirkolle aikoinaan vakinainen tie Yläjär- 

 veltä suoraau n. k. Kalevan kankaan ylitse. Sen keskikoh- 

 dalla Piispalan Provastin ja Toliiopin Nepilän raj alla löytyy 

 paikka, nimeltään Keräjän törmä, jossa kärmeitten sanotaan 

 enneu keräjiä pitäneen *). Kävin törmää katsomassa. Pari 

 miestä sattui olemaan metsässä hakoja ottamassa. He näyt- 

 tivät mainitun törmän, jossa muiden puiden keskellä suu- 

 rempi mänty ennen oli ollut tuntomerkkinä, mutta ukkosen 

 särkemänä ja poikki hakattuna näkyi siinä nyt ainoastaan 

 lyhyt tyvi. Ympäristö on tykkänään luonnon alkuperäisessä 

 vallassa ja nietsäistä louhikko-kankaan selkää. Vähän mat- 

 kaa puusta osoitettiin meille suurempi kivi, jota kutsutaau 

 Keräjän kiveksi, mutta ei siinäkään, eikä sen läheisyy dessa 

 ollut mitään erinomaista nähtävänä. Luultavin onkin, etta 

 jylhä ja ylt'ympäri asumaton seutu tuntui matkustavista kol- 

 kolta, jotta mielikuvitus sinne asetti kauhistuttavia eläimiä 



*) vrt. Kärmeitten keräjistä Sodankylässä M. A. Castren: „Re- 

 och Forskningav" I: 67. 



