80 Kangasala. 



saarnastiioliii portaiden iaidalla, jolla myös nälidään Ille ja 

 Boije-sukiijen vaakunat, oievasta kirjoituksesta, mikä tässä 

 suomennettuna seuratkoon: „Assessor! Kuninkaall. Turuii 

 Hovioikeudessa Satakunnan Keräjäkunnan Tuomari, vapaa- 

 sukuinen Kustaa Ille, Vääksyn ja Prestkiülan Herra, on lah- 

 joittanut tämän saarnatiiolin Kangasalan kirkolle vuonna 

 1661". Mutta arkiston kalukirjassa sanotaan saarnatuoli 

 tuoduksi vanhasta kirkosta. Tämän todistuksen mukaan olisi 

 siis Liuksialan kirkkoa vielä siihen aikaan, kun tämä lah- 

 joitus telitiin, kaytetty kirkonmenoihiu. Kuitenkin oli niin- 

 kuin asken kerrottiin, itse kirkko jo muutamia vuosikymme- 

 niä aikaisemmin rakennettu, vaikk'ei se näy niin pian kai- 

 kissa sisälaitoksissaan tuUeen valmiiksi. — Jos silmämme 

 taasen käännämme toisaalle, niin näemnie ensiksi länti- 

 sessä parvessa lira Antti Thulén vuonna 1846 tekemät 

 urut. Mutta kun tarkemmin katsomme, näemme selvästi 

 saman leliterin laidassa 4 pientä öljytaulua. Niissä kuva- 

 taan kuningatar Kaarina Maununtytär, hanen tyttärensä 

 Sigrid, ja kuninkaat Kaarlo yhdes- (?) ja Karlo kahdestoista. 

 Kalukirja ilmoittaa lisäksi, etta ne övat Siliteerin Johan 

 Fredrik Heldt'in lahjoittamat v. 1854; ja kuuluvat muuten 

 olevan kopioita Ruotsissa löytyvistä näiden henkilöiden muo- 

 tokuvista *). — Sakaristossa nähdään myös kaksi taulua, 

 joista suurempi, kahteen osaan jaettu, kuvaa alempana Je- 

 suksen syntymistä ja jdemmässä osassaan Kristuksen tai- 

 vaasen astumista. Porilaisen komppanian sotilaat sen lah- 

 joittivat tultuaan Pommerista kotiinsa seitsemän vuotisen 

 sodan lopetettua v. 1757. Vähäisemmässä ja rikkinäisessä 

 taulussa, erään kapteini Ugglan rouvan antamassa, nähdään 



*) Ainakin Kaarina Maununtyttären alkukuva sanotaan säilytet- 

 tävän Giipsholmin liinnassa, ja sen jälkeeu lienevät muut puuliun ja ku- 

 pariin piirretyt mukaillut. Jälkimmäisistä tavataan yksi Liuksialassakin. 



