82 Kangasala. I 



Kirkon arkiston vanhat kirjat alkavat täällä tavallista 

 myöhemmin. Niinpä ei löydy vuotta 1708 vanliempaa kir-l 

 konkirjaa ja vv. 1715—1729 taasen niitä puuttuu tykkä-1 

 nään. Miitta tilikirja alkaa vuodelta 1714, siis kestäuee sei 

 ison vihan aikanakiu. Kim ensimmäinen tallella oleva (tuskin 

 vanliempaa ollutkaan) luettelo kuoUeista, syntyneistä ja vi- 

 hityistä telitiin, kirjoitettiinjo vuosi 1726. Vanhimmat piispan 

 ja provastin keräjäin pöytäkiijat kuuluvat vuoteen 1737. Kir- 

 konkokouksen pöytäkirjoja otettiin nähtävästi tehtäviksi vasta 

 V. 1811 j. n. e. Myöhään ja hitaisesti näkyy kirkollinen jär- 

 jestys pääsneen kuntoon Kangasalla, sillä heikkous ja puut- 

 teellisiius ilmaantiui seiirakuntalaisten yhteisessä rakeniiiik- 

 sessa samoin kuin pappien kirjain pidoissa. 



Tässä maiüittakoon että riimisauva 1. puu-aluakka os- 

 tettiin Ahtolan kylässä talon isännältä Heikki Perttuselta. 

 Samalla miehellä oli myös kirja, painettu v. 1614 *), joka 

 on piispa Eerik Eerik'inpojan (Sorolaisen) tekemä ja alkaa 

 näin: „Caikille Jumalisille ia liyville Suomalaisille sekä saar- 

 namieliille että sanan cimliaisille toivotan mine j. n. e." 

 Tätä kirjaa ei sen omistaja tahtonut myydä. 



Entiseltään löytyy miiseumissa Kangasalalta: sapeli 

 (n:o 1357), jouka aikoinaan omisti kersautti J. J. Back- 

 man, kuoUut 1810; ja „viinanappu", jonka toi tohtori A. 

 Reinholm (n:o 1938). 



Kuva 80 näyttää avainta, joka viidettä kymmenettä 

 vuotta takaperin löydettiin Hykönsalon Mattilan maalla. Kylän 

 kesken se nimitettiin „kirkon avaimeksi", johon nimeen sen 



*) vrt. Oppikii-ja. Y. Koskineu. s. 191 ; jossa saiiotaac Sorolaiseu 

 postilla ensikerran painetuksi Tukholmassa v. 1621. Paikasta ei ole 

 muistoonpanoissani mitään, enkä muista oliko se tähän kirjaan pai- 

 nettu. 



